41 



företrädesvis porfyrartad, den andra underordnad och mera 

 rent granitartad. Dessutom har jag ehuru i mindre mängd 

 funnit en mörk grönstensporfjr, hvilken tydligen ansluter 

 sig till den af Igelström 1. c. anförda grönstenen och trap- 

 pen. För bättre öfversigts skull må. här först deras petro- 

 grafiska beskaffenhet derefter de stratigrafiska förhållandena 

 anföras, hvarjemte sedan de glaciala bildningarna skola i 

 korthet skildras, 



I. Petrografl. 



Granitporfyr. Den porfjrartade graniten på Åland va- 

 rierar betydligt alltefter grundmassans gröfre eller finare kor- 

 nighet. Man kan i detta hänseende särskilja trenne variete- 

 ter: egentlig granitporfyr med grof-medelkornig grundmassa, 

 euritporfyr med medel-finkornig, felsitporfyr med finkornig- 

 tät textur. Med afseende på de insprängda kristallerna kan 

 man åter skilja mellan fältspatsporfyr, i hvilken fältspaten 

 samt qvarzporfyr, hvari qvarzen är öfvervägande; dock fö- 

 refinnas naturligtvis öfvergångar dememellan. Genom för- 

 minskning af de insprängda kristallernas storlek samt genom 

 en gröfre kornighet hos grundmassan öfvergår slutligen gra- 

 nitporfyren i egentlig granit^ hvilken dock såsom i geolo- 

 giskt hänseende dermed förbunden måste räknas till samma 

 formation. 



Hufvudbeståndsdelarna i Ålands porfyr äro brunröd 

 orthoklas och gråhvit qvarz, hvaremot den tredje granitbe- 

 ståndsdelen glimmer icke sällan helt och hållet saknas. I 

 dess ställe uppträder ofta hornblende, stundom i sådan myc- 

 kenhet, att namnet syenitgranit-porfyr synes berättigadt. 

 Hornblendeindividerna uppträda dels ensamna för sig i små 

 knippen, dels intimt blandade med de öfriga beståndsdelarna 

 bildande små kantiga konkretioner liknande de i syenitgra- 

 niten vanliga, dels slutligen omgifvande de insprängda kri- 

 stallerna isynnerhet qvarzkristallerna såsom ett tunnt omhölje, 

 hvilket på brottytorna visar sig som en smal ring såsom fal- 

 let är t. ex. med bergarten i Jomala socken vid Mariehamn 

 och Önningby. Då horublendet jemförelsevis lätt förvittrar 



