46 



tvillingarna, analogt med de bekanta från Elba. hos hvilka 

 man endast på den olika glansen kan skilja de begge indi- 

 vidernas orthodomer och basiska plan, hvilka synbarligen 

 sammanfalla till en enda yta; någon gång finner man dock 

 äfven spår af ytan 2 P öö. Kristallernas prismaytor äro van- 

 ligen belagda med små klara albitkristaller ställvis helt och 

 hållet inhöljande orthoklasen, således analogt med dylika 

 påvuxna orthoklaskristaller från andra orter. 



Grönstensporfyr utgöres af en mörkgrön, tät afanitisk 

 grundmassa, hvari stora ljusgröna klara plagioklasparallelipi- 

 peder ymnigt sitta inbäddade. På ytan är bergarten porös 

 genom de insprängda kristallernas lättare förvittring än grund- 

 massan. Den sistnämnda visar sig under mikroskopet bestå 

 af en blandning af en klar, färglös, blott med obetydliga 

 små porer försedd qvarz samt en, genom inpregnation af ett 

 grönaktigt pulfverformigt eller tjälligt obestämbart ämne*), 

 något oklar fältspat. I denna blandning ligga gröna dichroi- 

 tiska hornblendeindivider samt svart ogenomskinligt magnet- 

 jern äfvensom långsträckta apatitnålar. Denna sammansätt- 

 ning öfverensstämmer närmast med dioritporfyrns från Nok- 

 kala (F. J. W. Öfv. af Vet. Soc. förh 1875 p. 46) och berg- 

 arten bör således betecknas såsom en diorltporfyr. Anmär- 

 kas kan, att den förut såsom labradorporfyr betecknade mörka 

 porfyrn på Högland äfvenledes visat sig vara en dioritpoi- 

 fyr (plagioklasporfyrit: Lasaulx, Elemente der Petrographie 

 p. 293). Då äfven den ljusa poifyrn i)å Högland såväl ma- 

 kro- som mikroskopiskt visar analogi med den på Åland en- 

 dast skiljande sig genom en mera tät grundmassa, så ligger 

 häri ett ytterligare skäl att parallelisera dessa öar äfven i 

 geologiskt hänseende, och då de båda porfyrarterna tydligen 

 icke äro annat än finkorniga till täta modifikavioner af den 

 på fasta landet uppträdande porfyrgraniten (resp rapakivi- 

 graniten), sä visar sig således öfverhufvudtaget. att grund- 

 massans större eller mindre kornighet står i direkt förhål- 

 lande till de resp. eruptivmassivernas storlek. 



*) Möjligen hornblende eller chlorit. 



