49 



En analogi mellan de nämnda vulkaniska kraterbild- 

 ningarna och den plutoniska vid Hulta kan man ytterligare 

 finna deri, att likasom i de förstnämnda den omgifvande 

 vallen är på en sida öppen detta äfven är fallet med den 

 sednare. Söder om granitstocken ligger visserligen likasom 

 i V, N och O ett högre berg, men detta består blott till sin 

 vestra del af porfyr, den östra hälften utgöres deremot af 

 granit, äfven här inskjutande under porfyr och fortsättande 

 sig söderut ända till hafstranden. Vi hafva sålunda att söka 

 dess vidare fortsättning längre söder ut, så mycket mer som 

 de Y om Hulta-granitmassiv liggande porfyrbergen sträcka 

 sig i sydlig riktning ända till det några verst SSV om Hulta 

 liggande Mångstekta. I sjelfva verket har jag funnit granit 

 ehuru i mindre mängd på tvenne ställen vid den östra stran- 

 den nämligen på dess ytterst i O och S utskjutande uddar. 

 Jag slöt deraf, att den äfven måste förekomma på den S 

 derom liggande udden vid Bomarsund, hvilket också visade 

 sig vara fallet: klippan vid Bomarsund utgöres till sin ne- 

 dre del af granit, till sin öfre åter af rapakiviartad porfyr 

 lik den vid Mångstekta. Såsom man af konfigurationen kan 

 sluta till fortsattes graniten och den dertill hörande porfyren 

 söderut i den från N-S gående halfön i Lumparland. 



Man finner således, att vi här hafva en från N — S 

 gående långsträckt granitmassiv eller kanske snarare en följd 

 af smärre massiver, omgifna af mer eller mindre samman- 

 hängande porfyrbergsträckningar. Den östra delen af detta 

 långsträckta ellipsoidiska porfyrsystem är för det mesta dold 

 af hafvet men den vestra kan tydligt skönjas. Den utgöres 

 af två eller tre större bergsträckningar, bestående af större 

 eller mindre bergkupper, hvilka vanligen äro brant stupande 

 mot O, långsluttande mot V, I genomskärningar från N — S 

 förete deras afsöndringsklyfter ett nära horizontelt dock nå- 

 got vågformigt läge, i O — V åter en större eller mindre lut- 

 ning vanligen 20°' — 30'^ från horizontalplanet mot V. De 

 visa sig således samtligen vara delar af ett och samma por- 

 fyr.system bestående af skålformigt på hvarandra liggande 

 bäddar af porfyr, hvilken genom granitens eruption blifvit 



