50 



upplyftad och delvis sönderstyckats i isolerade bergkupper, 

 sedermera ytterligare förstörda genom denudationen. 



Denna förstöring har isynnerhet träffat de vestra, längre 

 bort från granitmassiven liggande bergsträckningarna, under 

 det att den öfra närmast till granitmassiven liggande porfyr- 

 sträekningen ännu är jemförelsevis hel och sammanhängande 

 samt bildar en ganska betydlig bergmassa, som brant stupar 

 ned mot sjön. På höjden af bergsträckningen äro klyftbäd- 

 darna ganska betydliga, liknande små bergkupper, afbilder i 

 smått af de större och vändande liksom de sin brantare sida 

 mot O sin flackare mot V; ställvis stryka de äfven i andra 

 riktningar. De hafva merendels en starkare lutning, ända 

 till 40°, ofvanpå bergsträckningen än nere vid bergsfoten. 



De vestra bergsträckningarna äro i allmänhet mera ore- 

 gelbundna såväl i afseende på strykningsriktningen som klyft- 

 bäddarnas lutning. De stryka vid Mångstekta i N — S och äro 

 här skilda från den östra genom en bred dalsänkning, men 

 närma sig norrut mer och mer till denna och få sålunda här 

 en NO-lig strykningsriktning. Klyfterna hafva visserligen före- 

 trädesvis en V-lig lutning men ställvis äfven en 0-lig, stundom 

 äfven ett sväfvande läge. Denna oregelbundenhet kan väl till- 

 skrifvas den omständigheten, att de förekomma på gränsen till 

 ett annat porfyrsystem, hvars centralaxel vi hafva att söka 

 längre åt vester. De vester om nämnda bergsträckningar, 

 vid Sibby och Persby förekommande porfyrbei-gen hafva näm- 

 ligen en bestämd 0-lig lutning hos sina klyftbäddar' och ett 

 par verst vester derom vid Bränbolstad finner man en större 

 stockformig massa af medelkornig granit ganska skarpt be- 

 gränsad mot porfyren, och straxt O derom höjer sig ett högt 

 porfyrberg -med sin branta sida mot V. 



De betydliga redan af Igelström anförda granitstockarna 

 vid Asgårda och Wassböle invid Långsjö i Saltvik bilda san- 

 nolikt centralmassiven (kärnan) till ett tredje porfyrsystem. 

 Porfyren i denna trakt, såsom t. ex. vid Strömma, är ym- 

 nigt genomträngd af gångar och smärre stockar af granit, 

 hvilken stundom sjelf blir något porfyrartad genom smärre 



