51 



filltspatkristallpr, dock skiljando sig från bergtnassan genom 

 en finkoruig grundmassa. 



Vester om fjärden i Saltvik u])))träder ett nytt granit- 

 massiv, som vid Ofvanåker bildar en ganska hög och niilg- 

 tig bergstock, täflande i utsträckning med dem vid Långsjö. 

 Den vid Finströms kyrka i dagen liggande graniten utgör 

 sannolikt dess sydliga fortsättning. Den är här intimt före- 

 nad med porfyrn, dock alltid skarpt begränsad derifrån, och 

 visar sig på ett ställe tydligt underlagra densamma. Denna 

 granitmassiv intar för öfrigt ett centralt läge af det fasta 

 Åland, som N och S derom har sin längsta utsträckning. San- 

 nolikt skall man vid närmare skärskådande finna äfven an- 

 dra granitmassiv på denna sträckning. Hit hör sannolikt 

 bergarten vid Sviby, som genom sin rent korniga struktur 

 afsticker mot den vanliga på halfön vid Mariehamn förekom- 

 mande porfyrartade bergarten. 



Äfven på ömse sidor om Marsund vid Frebbenby och 

 Marby blir bergarten granitartad (se ofvanför), företrädesvis 

 i de nedra partierna af bergsträckningen. Om den också 

 för det mesta är dold af den påliggande porfyren röjer sig 

 dock dess tillvaro här som annorstädes genom de ofta gan- 

 ska betydliga granitgångar, som genomdraga porfyren. Då 

 härtill kommer, att bergkupperna, såsom tydligt synes på de 

 smärre, på östra stranden af sundet norr om Frebbenby be- 

 lägna, vända sin branta sida (80° — 70°) mot V sin flackt 

 lutande mot O, så- kan man häraf sluta till, att en granitisk 

 längdaxel löper långsmed Marsundet motsvarande den ofvan- 

 nämnda längs Ålands ostkust. Den af Holmberg (1. c. p. 67) 

 citerade uppgiften, att rapakivi skulle förekomma vid Marby 

 måste deremot bero på ett misstag, ty bergarten är här som 

 nämndt rent granitartad. Rapakiviartad granit förekommer 

 visserligen men blott såsom lösa flyttblock, hvilka sannolikt 

 gifvit anledning till misstaget. 



Den nämnda granitartade bergarten förefinnes ännu vid 

 Öfverbyn och KyrkWyn, men vid Storbyn längre vesterut 

 blir den åter porfyrartad, utan att dock öfvergå till egentlig 

 rapakivi. Den genomdrages (t. ex. vid Tullstationen) af smala 



