52 



qvarzdrummer med malmgångsstruktur, i det att qvarzen är 

 symetriskt anordnad omkring ett medelplan. — En liknande 

 qvarzporfyr som den här förekommande uppträder äfven en- 

 ligt Igelström på den en mil vester derom liggande Signil- 

 skär. 



Anmärkningsvärd är slutligen den nästan totala från- 

 varon af pegmatitgångar såväl i graniten som i porfjren, 

 hvilket utgör en ytterligare åtskilnad från gneisgraniten. En- 

 dast vid Emkarby iakttog jag en mindre stockformig massa 

 af grofkornig, pegmatitartad granit. Den rådande bergarten 

 på Åland öfverensstämmer således närmast med porfyrgrani- 

 ten i Satakunta, der äfven gångarna utgöras aT finkornig, 

 icke pegmatitartad granit. Vid en allmän betraktning af 

 porfyrens och granitens inbördes förhållanden på Åland vi- 

 sar sig således den sednare under formen af långsträckta 

 från N — S löpande massiver, omgifna af porfyr, hvarvid kan 

 märkas, att terrängen invid dessa granitmassiv vanligen är 

 mera högländt och bergig än den mellan dem liggande trak- 

 ten. De mägtigaste af alla granitmassiv på Åland nämligen 

 de vid Åsgårda äro tillika de högsta (enl. Moberg, 1. c. p. 

 103, 444,3 3 sv. fot). Detta förhållande talar äfven för att 

 granitens eruption inträffat sednare än porfyrens. De erup- 

 tiva bildningarna på Åland förete sålunda i allmänhet samma 

 förhållande som på fasta landet i södra och mellersta Fin- 

 land nämligen en fördelning i från N — S resp. NNV — SSO 

 strykande bergsträckningar, således i motsatt riktning mot 

 de metamorfiska straternas hufvudstrykniug. 



Såväl i petrografiskt som stratigrafiskt hänseende visar 

 sig således den Åländska porfyrgranit-formationen höra till 

 det centrala granit-syenitterräng, som likt ett bälte i NO-lig 

 riktning genomdrager medlersta Finland (se F. j. W. geol. 

 öfversigtskarta öfver södra och medlersta Finland, Bidrag till 

 kännedom af Finlands natur, 26 häftet). Dock måste den 

 linie, som i allmänhet utmärker gränsÄ| mellan detta erup- 

 tivgebit och den sydl. gneisgranit-regiorcn här dragas något 

 sydligare, alldenstund, såsom redan Igelström (1. c. p. 249) 

 anmärker, gneisen på Åland först anträffas på öarna söder 



