Nya arter af slägtet Poecilesthus Blanchard 



beskrifna af 

 Fr. W. Mäklin. 



I den af Gtemminger och Harold utgifna Catalogus Coleop- 

 terorum hucusque descriptorum upptagas Tom, VII, p. 2028, 

 tio arter af slägtet Poecilesthus (Dejean) Blanchard, af hvilka 

 likväl tvenne äro obeskrifna, nemligen Poec. marginipennis 

 (Dejean, Cat.) från Cayenne, förd af benämnaren till slägtet 

 Spheniscus Kirby, och Poec. nigroimnctatus (Chevrolat) från 

 Mexico. Af dessa tvenne obeskrifna arter känner jag icke 

 den sednare, men den förra hör i sjelfva verket till det af 

 Pascoe i Proc. ent. Soc. Lond. 1868 beskrifna slägtet Die- 

 stica. För min del tror jag dock, att nyssnämnda slägte 

 icke kan bibehållas. Jag medger visserligen att i händelse 

 man endast har de förut beskrifna arterna af slägtet Poeci- 

 lesthus för sina ögon, Diestica viridipennis Pascoe, som jag 

 redan 1862 erhöll af hr Jävet i Paris, med all rätt synes 

 kunna bilda ett eget genus, men inom den serie af närmare 

 30 species, som jag varit i tillfälle att undersöka och jem- 

 föra, har det icke varit mig möjligt att inse, med hvilken 

 art slägtet Poecilesthus egentligen upphör och med hvilken 

 Diestica bör vidtaga. Här liksom inom slägtet Strongyliuni 

 varierar antennernas form ganska betydligt äfven hos särde- 

 les närstående arter, hvilket man lätt kan flnna om man jem- 

 för t. ex. Poec. å-signatus med Poec. curvipes och Poec. 10- 

 signatus med dess närmaste samslägtingar. Uppställes an- 

 tennernas skapnad som grund för en ytterligare generisk sön- 

 derdelning af slägtet Poecilesthus, kan man dessutom ledas 

 till det resultat, att de olika könen af samma art böra hän- 

 föras till skilda genera. I detta afseende tror jag mig en- 



