144 



len, lupit i oupphörliga kretslopp, har organismen utvecklat 

 sig i ständigt nya former utan att någon återgång till det 

 gamla egt rum. Om vi sålunda afskilja det organiska lifvet 

 från den öfriga naturen, låter denna betrakta sig såsom en 

 väldig maskin, i hvilken en mängd stön-e och mindre hjul 

 löpa omkring i, såsom det tyckes, ett evigt kretslopp. Det 

 är några af dessa hjul nämligen de, som tillhöra den egent- 

 liga s. k. oorganiska naturen, som jag här i korthet skall 

 be att få framställa. 



Det största och äfven mest bekanta af dessa kretslopp 

 är det, som bildas af vattnet. Detta vattenhjul är det egent- 

 liga drifhjulet i naturens maskineri, hvaraf de öfriga äro mer 

 eller mindre beroende. Hvem kan tälja alla de kretslopp, 

 som de otaliga vattenpartiklarna gjort sedan den tid, då vatt- 

 net på den första stelnade jordskorpan antog flytande form. 

 Hvilka intressanta saker skulle de icke kunna förtälja för 

 oss, dessa outtröttliga resenärer i luften, hafvet och den fa- 

 sta jordskorpan, om de hade lif. En enda af dessa myria- 

 der små vattenmolekyler skulle kunna skildra för oss en lef- 

 nadssaga mer underbar än sagorna i tusen och en natt med 

 den stora skilnad, att den vore sann. 



Då det nu egentligen äro molekylerna eller kropparnas 

 minsta delar, som företaga de kretslopp, som här äro i fråga, 

 blir det nödigt att först söka få en föreställning om dem. 



Man betecknar vanligen kristallen såsom individen i 

 mineralriket. Härvid tager man dock detta begrepp i dess 

 vidsträcktaste bemärkelse, motsvarande djur- och vextindivi- 

 den i den organiska naturen. Men likasom man i den or- 

 ganiska naturen kan och bör taga individbegreppet äfven i 

 en inskränktare mening, så måste detta äfven ske i den oor- 

 ganiska. Hvarje organism utgör egentligen en komplex, en 

 mikrokosmos, bestående af en mängd särskilda delar, orga- 

 nerna, hvilka åter hvar för sig bilda ett individuelt helt, be- 

 stående ytterst af en mängd smådelar, cellerna, de egentliga 

 organiska individerna. På samma sätt visar sig vid närmare 

 skärskådning hvarje kristall utgöra en komplex af en mängd 

 ismärre delar, kristallmolekylerna, och dessa måste ytterli- 



:: 



