U9 



färgade graniten på grund af dt-ras mindre kiselsjn-ehalt och 

 större förråd på passiva elementer, hufvudsakligen calcium, 

 magnesium och jern, hvilka i allmänhet lätt ingå föreningar, 

 men också jemförelsevis lätt kunna skiljas derifrån. Sålunda 

 uppkomma nya föreningar: jernhaltiga leror, vattenhaltiga 

 magnesium-silikater (specksten och serpentin) samt vatten- 

 haltiga ealcium- eller natrium-aluminium-silikater (de s. k. 

 zeoliterna) äfvensom kolsjradt ealcium. De sednare utmärka 

 sig framför de förra genom sina vackra former: de höra till 

 mineralrikets aristokrati och uppträda vanligen beklädande 

 väggarna af de i de nyssnämnda bergarterna befintliga hål- 

 rummen. Speckstenen och serpentinen äro deremot likasom 

 leran den oorganiska naturens proletärer; de ega icke någon 

 egen kostym, men visa sig stundom i drägter, som de från- 

 tagit andra: så t, ex. finner man speckstenen bland annat 

 iklädd qvarzens och dolomitens former, serpentinen vanligen 

 i olivinens form. Dessa s. k. pseudo-morfoser äro de ögon- 

 skenligaste bevis uppå de förvandlingar mineralierna till och 

 med de mest beständiga äro underkastade. 



Här kan det kanske vara på sin plats att framhålla 

 ett litet tvifvelsmål nämligen huruvida verkligen de små vat- 

 tenmolekylerna sjelfva kunna bibehålla sig oförändrade vid 

 alla de förändringar och nybildningar, till hvilka de gifva 

 anledning. Det är nämligen icke så alldeles säkert, att de 

 vattenmolekyler, som utgå ur de resp. föreningarna, alltid 

 äro desamma som de, hvilka ingingo deri. Tvärtom har man 

 skäl att tro, att en del af vattenmolekylerna, nämligen det 

 s. k. konstitutionsvattnet, upplösas i sina beståndsdelar, syre 

 och väte, samt bilda med föreningens öfriga beståndsdelar 

 sjelfva kärnan, då deremot de, hvilka utgöra det s. k. kri- 

 stallvattnet, kunna tänkas i form af verkliga A-attenmoleky- 

 ler bilda omhöljet deromkring. I allmänhet är det strängt 

 taget blott de elementära atomerna, som utgöra det bestän- 

 diga i de vexlande företeelserna, och äfven de måste tän- 

 kas vara ytterligare sammansatta af ännu enklare bestånds- 

 delar, om det också ännu icke lyckats att experimentelt be- 



