15 



Om lysorganet hos Lampyris Splendidula. 



(Meddeladt den 16 Oktober 1865 af F. J. v. Becker.) 



De lysande insekterne skilja sig från flertalet af Ij^-sande 

 hafsdjiir, såsom Mollusker, Coelenterater, Noctiluker o. a., 

 derigenom att ljuset hos insekterna utstrålar från egna lys- 

 organer, d. v. s. kroppsdelar, som saknas hos icke lysande in- 

 sekter, under det att hos hafsdjuren vanligen större delen, 

 eller t. o. m. hela kroppen lyser (Coelenterater, Noctiluker), 

 eller, såsom hos Salperne, inelfvorne. Vill man derför genom 

 en anatomisk undersökning söka bidraga till förklaring af de 

 märkvärdiga och hittills obekanta processer, som betinga lys- 

 ningsförmågan hos lefvande djur, så måste utan tvifvel en in- 

 sekts lysorgan vara ett vida lämpligare föremål för en dylik 

 undersökning, än t. ex. den lysande kroppen hos en mollusk; 

 alldenstund man lättast måste finna de anatomiskt karakteri- 

 stiska karaktererne uti det organ, som enkom är skapadt till 

 att lysa. 



Ännu för knappt tio år sedan inskränkte sig vår kän- 

 nedom om lysorganernes finare struktur till den uppgift, att 

 de bestodo af en finkornig massa, genomdragen af tracheer 

 och nerver. Vid denna tid framhöll först Leydig närvaron af 

 celler i den finkorniga grundsubstansen, och ungefär samtidigt 

 utgaf KÖLLiKER en ganska noggrann beskrifning, deri han skil- 

 jer nämnde celler i tvenne slag: bleka och hvita parenchym- 

 celler. I afseende på de sistnämnde gjorde han den vigtiga 

 upptäckten att deras innehåll bestod af ett urinsyradt salt, 

 sannolikt urinsyrad ammoniak. Riktigt framhöll han äfven 

 att de bleka cellerne, som väsendteligen bestå af proteinsub- 

 stans, äro de lysande delarne. Om tracheerne, som talrikt 

 förgrena sig mellan cellerne, menar K., att de nätartadt för- 

 ena sig med hvarandra. Nervernes slutförgreningar kunde 

 han ej utforska, men sluter dock ur sina och andra äldre fy- 

 siologiska experimenter, att Ij^sorganerne vore ''"'nervösa appa- 



