41 



jernmalms-lagren, förekomma uti den egentl. gneisen, förnäm- 

 ligast uti den gråa. Det finnes visserligen områden af grå 

 gneis, livaruti ingen eller föga jernmalm blifvit funnen, såsom 

 t. ex. förhållandet är med Stockholmstrakten; men här före- 

 kommer heller icke någon hornblende uti gneisen, eller åtmin- 

 stone högst obetydligt deraf, och det ser nästan ut som om 

 den magn. jernmalmen A^erkligen (såsom också Bischof förmo- 

 dar?) vore bunden vid hornblendet på samma sätt som grafi- 

 ten vid granaten (njssn. arb. p. 26). Man kunde derföre när- 

 mare bestämma nyssnämnda lag sålunda, att det är inom den 

 gråa hornblendegneisen, som man med största hopp om fram- 

 gång hade att söka lager af magn. jernmalm. — Tyvärr är 

 det just fallet att den egentl. gneisen är den sällsyntare ar- 

 ten, då deremot granitgneisen öfverallt har en ganska stor ut- 

 bredning, såsom förhållandet äfven är i Helsingfors-trakten. 



Den granit som är, så att säga, organiskt förenad med 

 gneisen och tillsammans dermed bildar granitgneisen, bör noga 

 åtskiljas från den xjngre graniten, hvilken jag på flere ställen 

 varit i tillfälle att iakttaga. Under det att den förra öfver- 

 allt har ett temligen likformigt utseende, varierar deremot den 

 sednare alldeles ofantligt på de särskilta lokalerna. Äfven i 

 Finland ha vi tlere representanter häraf att uppvisa. Jag ville 

 neml. hit räkna bland annat Rapakivi vid Wiborg, den synit- 

 artade graniten vid Tavastehus, den granatförande graniten 

 vid Åbo samt den porfyrartade graniten (eller syeniten?) vid 

 Helsingfors. (Denna sednare finnes omnämnd i mitt ofvananf. 

 arb. p. 14.) 



Om den äldre graniten uti granitgneisen bör betraktas 

 såsom eruptiv är tvifvel underkastadt, men att deremot den 

 yngre graniten A^erkligen är en eruptiv bergart är ögonsken- 

 ligt. Det är derföre origtigt att, såsom jag någonstädes sett 

 uppgifvet, anse det denna kan öfvergå i gneis. En hos den 

 yngre graniten stundom förekommande skiffrighet, hvilken 

 iaa: dock för udn del icke varit i tillfälle att iakttas-a, kan 

 enligt min tanke icke betraktas annorlunda än den tillfälliga 

 skiffrighet, som stundom förefinnes hos dioriten, diabasen m. 

 fl. eruptiva bergarter. Likasom man således talar om dioritskif- 



