42 



fer och diabasskiffer, så kan man äfven fala om granit- eller 

 syenitskiffer, men hvarmed man enl. min mening icke får för- 

 blanda glimmergneis eller hornblendegneis. 



Lägger man slutligen till dessa bergarter (gneisen, gra- 

 nitgneisen och graniten) den grofl^ristallinska graniten eller peg- 

 matiten, hvilken skiljer sig från de föregående utom genom sin 

 struktur tydligen derigenom, att den icke uppträder i stora 

 massor, utan endast i gångar eller mindre stockar, och hvilken 

 i Sverige och Norge synes vara lika allmän som i Finland, så 

 har man sålunda hufvudafdelningarna af gneis- och grauitar- 

 tade bergarter, och hvilka livar och en sedan kan särskiljas 

 i en mängd underafdeluingar. 



Såsom herr professorn af det ofvannämnda torde finna, 

 har det lyckats mig att komma till en vida större klarhet och 

 bestämdhet i uppfattningen af graniten och gneisen, än som fal- 

 let var, då jag nedskref mitt specimen, och min resa i Sverige 

 och Norge har således icke varit utan sitt resultat. Detta har 

 som sagdt endast lyckats mig genom ett komparativt studium 

 af dessa bergarter, ett studium hvaråt man, såsom det synes 

 mig, i allmänhet icke egnat den uppmärksamhet, som det 

 skulle förtjena, åtminstone icke i den grad som vis å vis de 

 yngre formationer, och dock är ett sådant studium, enligt min 

 tanke, det enda sättet att bringa ljus i den hittills så mysti- 

 ska '"'ur-formationen.'"' — — 



Stockholm d. 22 Sept. 1865. 



