plats, der Sinieoniterne besegrade Minäerne, den de 

 derefter gjorde till herem och hvarest tillsist staden Mekka 

 reste sig. 



Från denna nyAamna ståndpunkt upplysas vi ock, livad 

 egentligen ligger under det bl. a. i alquran ofta förekomman- 

 de uttrycket maqämu 'ibrahima. Man plägar öfversätta 

 det ''''Abrahams ståndplats'''', och kallas så specielt den be- 

 römda, ännu i Ka"^ba befintliga svarta stenen, på hvilken han 

 stod vid det han byggde templets murar. Men nej! En slik 

 absurd vantro uppkom först sedan presterne hopsmidt histo- 

 rien om en personlig Abraham. Rätteligen bör det heta på 

 renaste Hebreiska meqöm *^ibrijim, det är uttydt: ''''Hebre- 

 ernes heliga ort^'', och menades dermed det numera af de He- 

 breiska Simeoniterne ockuperade samt till Ii er em gjorda 

 Mekkanska gebitet. 



Väl hemmastadde i Arabien — dit de dock icke begif- 

 vit sig, såsom Krönikan säger, för att söka betesmarker för 

 sin boskap, utan i anledning af offentlig förvisning, — lemna 

 Simeoniterne sitt fordna namn. De kallade sig hädanefter 

 Ismaeliter (= "'"'Gud hör''"'); så mycket hellre, som jemväl 

 detta (liksom Sim'^6n) kommer af radix sama^ "'''höra."''' Än- 

 dringen skedde således egentligen blott genom tillägg af 'el, 

 och det för att bilda ett motstycke till Jisra'el = "'"'Grud 

 strider"''', till det namn, som bars af deras bröder, hvilka för- 

 drifvit dem. Man kan förmoda, att om äfven Hebreernes folk, 

 likväl icke deras lärde synagogprelater voro okunnige om 

 detta namnbyte. Men det är sannolikt, att de haft sina skäl 

 att tiga dermed. ''''Hade man erkännt Simeoniterne för hvad 

 de verkligen voro, då hade just det kommit i dagen, som man 

 på det sorgfälligaste sökte dölja, då hade det visat sig, att 

 påståendet, att den rena Jehovismen sedan Moses varit den 

 förherrskande religionen, stod i uppenbar strid med historiens 

 vittnesbörd. Man ville och kunde ej erkänna Ismaeliterne, 

 hvilka ansågos för afgudadyrkare, såsom Israeliter, deder på 

 Sauls tid lemnat landet; men å andra sidan kunde man icke 

 fullkomligt neka deras Hebreiska härkomst, ty denna intj^ga- 



iyjiLIBRÄH>f 



