blott ett rundt tal, och om man vill, kan man tillägga eller 

 afdraga ett par år.''*' (!) Alltså om tiden bör ingen dissensus 

 ega rum. 



Den händelse, hvars tid vi funnit, var denna, såsom vi- 

 dare läses på anfördt ställe: '"'Och de (Simeoniterne) drogo 

 bort ända till Gedör, till dalens östra sida, för att söka be- 

 tesmarker för sina hjordar*''' (v. 39). '"'Och de funno feta och 

 goda betesmarker, och landet var vidt och bredt och stilla 

 och säkert; ty från Cham härstammade de förr der boende''"' 

 (v. 40). ""^Och desse, hvilkas namn blifvit upptecknade i Hi- 

 skias, konungens af Juda, dagar, kommo och slogo sina tält 

 och (slogo) Minäerne, hvilka derstädes anträffades, och gjor- 

 de dem till Kerem ända tills denna dag, och bodde i deras 

 stad, ty der funnos betesmarker för deras hjordar'''' (v. 41). 

 ''■'Och af dem, af Simeons söner, utdrog ock ett antal till ber- 

 get Seir, femhundrade män'''' (v. 43). 



Innan förf. afgör hufvudfrågan, och liksom att förbereda 

 läsarn på dess lösning, erinrar han i allmänhet, att Arabiska 

 källor gifva vid handen, det skaror af Israeliter ofta och på 

 olika tider (t. ex. Hadriani, Titi, Pompeji) nedslagit sig i 

 Arabien; att detta land i Muhammeds tid var uppfyldt af Ju- 

 dar o. s. v. Vägen hitåt var således Hebreerne väl känd. 

 Det härnadståg mot Amalakiterne, hvilket omtalas af profeten 

 Samuel (I, 15) trängde fram ända till flera orter i Hidschaz, 

 bland andra till Jathrib (se t. ex. Abulf. Ann. Anteisl. p. 178), 

 livarmed förstås Medina; att Simeoniter deri deltagit är, en- 

 ligt Dozj^s mening, så mycket säkrare, som namnen på tven- 

 ne af deras stammar, Sohar och Okad 1. Ohod, öfverfljttat på 

 ett fält och ett berg i granskapet af Medina. Hvad åter be- 

 träffar berget Seir, dit enligt nyss åberopade v. 42 i Krön. 

 de 500 Simeoniterne utvandrade, så ligger det i nord- Arabien, 

 och intog sannolikt en vida större sträcka, än man vanligen 

 förmenar. 



Men vändom oss till emigranternes hufvudmassa, hvil- 

 ken drog än längre framåt. Deras tåg låter mycket noga be- 

 stämma sig. För det första namnes ju att de besegrade Mi- 

 näerne (^Mivaioi, Hbr. ma"^inim). Väl är detta en läsart. 



