sanningen renare, än de skrifter, hvilka stå de anförda händel- 

 serna så ojemförligt mycket närmare? Får man ock hoppas, 

 att dessa källor ej heltochhållet i nämnda ändamål äro för- 

 kastliga, så kan likväl ett sådant hopp endast byggas på en 

 den sorgfälligaste pröfning och siktning af desamma. 



Icke mindre djerf, men till sin art mindre anstötlig, är 

 den del af Dozys undersökning, hvilken direktare egnas Ara- 

 bernes egna fornförhållanden. Läsaren har väl ingen rätt till 

 klagan, utan måste hellre fröjdas deröfver, att han föres till 

 en tid, dit ingen forskning ännu trängt eller ens trott sig kun- 

 na tränga; icke heller deröfver, att denna tid upplåtes för 

 hans blick endast i hypotesernas dallrande ljus 5 men väl är 

 hans förbehållsamhet befogad, om han ej kan fästa åtminsto- 

 ne samma grad af förtroende som författarn vid alla dessa 

 oftast blott af nya konjekturer stödda antaganden. Sjelf upp- 

 ställer Dozy med orubbad tillförsigt det resultat eller, såsom 

 han säger, det ''"'system"''', hvartill han kommit, i trenne punkter: 



1. "'"'Helgedomen i Mekka anlades på kung Davids tid 

 af Israeliter, nogare: af stammen Simeon. Desse Simeoniter 

 äro de s. k. Israeliterne, hvilka af Araberue sjelfve kallas 

 de förste Dschorhum."'"' 



2. """"Den Mekkanska festen instiktades af samme Simeo- 

 niter; alla dervid brukliga ceremonier förklaras ur Israelitiska 

 historien, såsom ock många ord, genom hvilka de betecknas, 

 hafva Hebreiskt ursprung."'^ 



3. """"I den Babyloniska perioden kommo Judar, und- 

 flydde från fångenskapen i Babylon, till Mekka, hvilket namn 

 ursprungligen icke betecknade en stad. Det äro de, hvilka 

 Araberne kalla de andre Dschorhum."'"' 



Som man ser, äro alla dessa satser lika splitternya som 

 öfverraskande. Vetenskapligt bevista och erkända, skulle de 

 medföra en total omstörlning i åsigterna om Islams uppkomst 

 och om dess ställning till Judendomen; den sednare skulle 

 då blott i orenare form än den förra bära vittne om Israeli- 

 ternes uräldsta religion, och den Arabiska historien, som hit- 

 tills räknat sin sagoperiod närmast intill Muhammeds uppträ- 

 dande, skulle ega säkra data redan från ll:le årh. f. Kr. I 



