49 



Om fisklefveroljans fysikaliska egenskaper» 



(Meddekdt den 13 November 1865 af F. von WiLlebrand.) 



Då på sednare tider fråga uppstått, huruvida fisklefver- 

 oljan, hvilken under de sistforflutne par decennierne åtnjutit 

 så stort anseende i den medicinska praktiken, skulle i sjelfva 

 verket äga någon egendomlig läkekraft, eller om icke heldre 

 dess verkan endast vore den, som tillkommer feta ämnen i 

 allmänhet, så är det af stort intresse att finna denna gåta nu- 

 mera på ett fullt tillfredsställande vetenskapligt sätt kunna 

 lösas. D:r Oswald Naumann, docent vid universitetet i Leip- 

 zig, har genom en räcka af noggrant utförda rön kommit till 

 det märkliga resultat, att denna olja är till sina fysikaliska 

 egenskaper skild ifrån de andra feta ämnen, hvarmed de jem- 

 förande experimenten blifvit gjorda. Dessa olika arter af vid 

 försöken begagnade oljor voro; mörkbrun, Ijusbrun och ljus- 

 gul fisklefverolja, vallmoolja, rofolja, provincerolja, njss tjär- 

 nadt smör och klöf-fett. De genom flera olika metoder ut- 

 förda experimenterna visade, att den mörkbruna fisklefverol- 

 jan har egenskapen att passera kaj)illärrör och genomtränga 

 membraner mjcket lättare och hastigare än någon af de an- 

 dra arterna af oljor. Långsammare än denna har den ljus- 

 bruna fisklefveroljan genomträngt membranen, men ännu vida 

 långsammare skedde detta med den klara ljusgula och med 

 de öfriga oijearterna. Härvid röjde i allmänhet djurfetterna 

 egenskapen att lättare passera kapillärrör och membraner äa 

 de vegetabiliska oljorna. 



Vidare utvisade de anställda försöken : att fisklefveroljan 

 förlorar denna sin egenskap, som framför de andra feta äm- 

 nen utmärker henne, genom att rengöras ifrån de hos henne 

 normalt förekommande gallbeståndsdelarne ; 



Att den sålunda renade fisklefveroljan återvinner sin 

 egenskap att lättare än andra oljor passera kapillarrör och 

 membraner, då den ånyo försattes med galla; 



