5^ 



sig annorlunda än de andra hackspettarna, hvilken omstän- 

 dighet genast fäste min uppmärksamhet, ty den klättrade icke 

 långs med trädets stam, utan klängde på de spädare qvistar- 

 na; afskar kottarne och förde dem uti en fördjupning mellan 

 stammen och någon gren, der han arbetade för att komma åt 

 fröna. Olyckligtvis var mitt skjutgevär icke i ordning. I dag 

 (den 10 December) var den åter synlig, då den äfven lät mig 

 nalkas så nära att jag kunde öfvertyga mig om att densam- 

 ma var en hona. Fågeln saknas uti herr Magnus v. Wrighfs: 

 Öfversigt af Finska Fåglar; förekommer enligt Nilsson i södra 

 Sverige. 



Den 26 November funnos flera rödbröstade sångare (Syl- 

 via rubecula) ännu i trädgården. 



En utaf de domherrar, som jag sedan två år förvarat i 

 fångenskap, och numera är kolsvart, med några röda fjädrar 

 på bröstet, har efter sista ruggningen förändrats såvida, att 

 basen af ilygpennorna äro snöhvita; fågeln ser nu besynner- 

 lig ut. 



En af norrqvintarna (Fringilla Montifringilla), som lika 

 lång tid varit i bur och nu bär vinterdrägt, har på bröstet 

 flera svarta fläckar. 



Det är bekant att äggen af våra tama husfåglars vilda 

 stammar äro färgade, men hafva blifvit livita hos dem, som 

 under lång tid lefvat i tamt tillstånd. — Svanens och gåsens 

 liksom dufvans ägg äro ursprungligen hvita och förblifva så- 

 dana hos de tama. Ankäggen förlora sin blåa- eller grön- 

 aktiga färg och blifva hos de tama likaledes hvita. Dock 

 förekomma undantagsvis då och då fall, att de tama ankor- 

 na lägga svarta eller bruna med svarta punkter tecknade ägg. 

 Deröfver har jag 1863 publicerat i Moscauer Bulletin: Notiz 

 iiber in Taurien beobachteten Melanismus der Hausenteneier, 

 nebst einigen anderen zoologischen Bemerkungen. (Med en 

 planche). 



Äggen hos den vilda stammen af våra höns äro ur- 

 sprungligen sandgula, ettdera enfärgade eller med mörkare 

 punkter, men blifva hvita under ett fortfarande tamt tillstånd. 



