82 



tillväxten. Denna utgör delvis mindre än en sekund, och så- 

 ledes borde äfven de fysikaliska elementerne i retina hafva 

 en mindre diameter än en tiotusendedels millimeter. En dy- 

 lik storlek kunna vi med våra nuvarande mikroskop, äfven 

 under de mest gynnsamma förhållanden, ej igenkänna, också 

 om en anatomisk differentiering motsvarade dem. 



Emedlertid är denna slutledning ej nödvändig, om vi 

 tao-a i betraktande inflytandet af ljusintensiteten, som förän- 

 dras till följe af irradiation. Att vi af objektets storlek ej 

 direkte få sluta till retina-bildens, är redan ofvanföre bevi- 

 sadt. Ty ju större kontrasten mellan objekt och omgifuing 

 är, desto längre sträcka sig de märkbara spridningskretsarne; 

 och ju mindre den är, desto mindre långt räcka de. Vid för- 

 minskad kontrast vinner således kärnbilden i storlek på be- 

 kostnad af halfbilden; men å andra sidan blir äfven kärnbil- 

 den vid förminskad kontrast svårare märkbar. Till följe här- 

 af är det tänkbart, att genom det ena momentet lika mycket 

 vinnes i ljusintensitet, som genom det andra går förloradt. 

 Följden häraf måste åter blifva den, att märkbarheten af ob- 

 jektet fortfarande blifver ungefär lika, eller med andra ord, 

 att synvinkeln, under hvilken en iakttagelse ännu jemnt är 

 möjlig, endast^ föga af- eller tilltager vid förändring af kon- 

 trasten mellan objektet och omgifningen. Men är en gång 

 gränsen, inom hvilken spridningskretsarnes eller irradiationens 

 inflytande gör sig gällande, öfverskriden, således vid mycket 

 liten absolut eller relativ ljusintensitet, så måste tillväxten af 

 den minsta synvinkeln ske plötsligen med mera än 22" i sen- 

 der. Detta är kanske äfven fallet med de sista observationer- 

 ne i tab. II, äfvensom med försöken i tab. III, der synvinkeln 

 för det hvita objektet stiger från 1' 5" till IM 6", och derpå 

 till 1' 59"; samt för det svarta från 52" till i' 13". I tab. 

 III växa värdena vid aftagande absolut ljusintensitet till och 

 med minst med 1'. 



Ehuru AuBEKT häraf anser sig böra sluta till att mindre 

 elementer än tapparne icke nödvändigtvis måste antagas till 

 förklaring af ofvananförda observationer, nekar han likväl ej 

 att det synes honom mera sannolikt att de sista elementerne 



