94 



ningar hafva nemligen ådagalagt, att äfven arsenik och anti- 

 mon framkalla samma patologiska förändringar i organismen 

 som fosfor, ty under bruket af dessa medel ser man likaledes 

 störingar inträda i lefvern, njurarne, hjertmuskulaturen, dia- 

 phragma o. s, v. Saikowsky experimenterade såväl med ar- 

 seniksyrlighet, som arseniksjra, af hvilka den förra A^erkar 

 starkare. Efter förgiftningar med små doser befanns lefvern 

 alltid förstorad och fetthaltig, i midten af hvarje acinus voro 

 cellerna fyllde med större och mindre fettdroppar; njurarne vo- 

 ro likaledes förstorade och urinkanalernas epithelier fettvand- 

 lade. Muskelprimitivfasciklarne i hjertat innehöllo likaledes 

 fett, äfvensom epithelet i ventrikelns körtlar. Samma förän- 

 dringar up])komma vid användning af isynnerhet lösliga anti- 

 monprseparater. När förgiftningen inverkat en längre tid, vi- 

 sa lefver och njurar spår till inträdande förminskning och 

 atrofi. 



Utom dessa förändringar iakttogs alltid vid förgiftning 

 med arsenik- och antimonpreeparater i lefvern en förminsk- 

 ning, stundom till och med ett försvinnande af giycogenet och 

 i extractet^deraf saknades sockret, medan vid fosforförgiftning 

 giycogenet väl fanns, ehuru i mindre grad. 



