109 



Sammanträdet den 16 April 1866. 



Ordföranden professoren Krueger anförde följande angå- 

 ende månens bana i rymden: Prof. Schjellerup i Köpenhamn 

 har för en kort tid sedan meddelat en notis rörande månba- 

 nans form, genom hvilken han rättar de alldeles oriktiga och 

 förvända framställningar, som äro gängse hos de flesta popu- 

 läre författare. Antager man, för större enkelhets skull, att 

 månens och jordens bana äro cirkelformiga, samt att månba- 

 nans lutning emot jordbanan är noll, (den utgör i verklighet 

 något öfver 5 grader), så kan man med lätthet konstruera den 

 kroklinie, utefter hvilken månen rör sig kring solen. Vi rita 

 först en cirkel, som föreställer jordens bana kring solen och 

 hvars periferi genomlöpes med konstant hastighet af medel- 

 punkten för en annan betydligt mindre cirkel. Den sistnämn- 

 de cirkeln föreställer man sig såsom rullande på periferin af 

 en tredje, som är koncentrisk med jordbanan, men mindre. 

 Förhållandet emellan deras radier antages sålunda, att det mot- 

 svarar förhållandet emellan månens synodiska omloppstid och 

 jordens omloppstid kring solen (29.53 : 365.24). Nu taga vi 

 slutligen någon radie af den rullande cirkeln och beteckna på 

 tillbörligt afståud en punkt på densamma såsom månen, så 

 beskrifver den under rullningen en linie, som kan anses så- 

 som en bild af månbanan. 



Emellertid är månens afstånd ifrån jorden ganska litet, 

 icke mera än -—-^ af afståndet emellan jorden och solen och 

 till följe af denna omständighet är det svårt att i riktiga pro- 

 portioner utföra denna konstruktion. Antaga vi t. ex. 1 tum 

 såsom månbanans radie, så blir jordbanans radie 400 tum och 

 för den rullande cirkeln får man 30 tum. Men man skall 

 ändock lätt kunna föreställa sig, att de slingringar, som må- 

 nen beskrifver kring jordbanan, äro högst obetydliga, emedan 

 månens afstånd ifrån jordbanan aldrig öfverskrider -^ af den- 

 nes radie. Vid närmare undei-söknins; finner man, att mån- 



