114 



mit Genauigkeit erforscht habend (was ich erforscht habe).'^ Så- 

 ledes antagei' hvardera, såväl Goeller som Kruger, att ^Ttf^tk- 

 &(av bör förstås såsom om det vore skrifvet tne'§fi)Moi\ alldeles 

 på samma sätt som Poppo antog att nvvd^civo^evoc borde för- 

 stås såsom ä tTtvp^arofjtjv. Men ett sådant anlagande är i 

 grekiskan likaså orimligt som om man antoge att i tyskan 

 kunde sägas erforcht habend i st. f. was ich erforscht hahe. 



Glassen, som i sin förträffliga edition af Th., hvaraf för- 

 sta delen utkom år 1861, äfven behandlar detta ställe, anta- 

 ger likaledes, att en vändning i tal här eger rum, men ser 

 icke denna vändning uti ordet i7te'^e/.d(/iv. utan i sjelfva tan- 

 kegången. Hans ord lyda nemligen sålunda: "''Dabei ist olc 

 Tt avxhc Ttaqriv nicht zu l7iiée),d^u)v^ sondern zu y^dcfsiv zu 

 construiren: — das Selbstgesehene steht an sich fest, bedarf 

 keinen w^eitern Nachforschung; — diesem Objeete von ygdffsiv 

 tritt aber nicht ein zweites zur Seite, sondern in freierer Wen- 

 dung die Schilderung des Verfahrens beim Nachfragen bei An- 

 dern. Der positive Gegensatz zu dem Negativem: ov'/. tx rov 

 TCLxg. — iöoxei ist chiastisch geordnet: olc — TrccQijv dem (y. 

 tov 7t. — 7tvv^av6(i€Vog gegendber.^'' Alla tre interpreter öf- 

 verensstämma således i uppfattningen af satsbyggnaden på 

 vårt ställe; de anse nämligen att orden oic — naqijv ej hafva 

 någon bestämning i det följande, då deremot Poppo betrak- 

 tar o()OV — tneieXO^MV såsom bestämningsord såväl till olc — 

 TtaQijV som till nciqd — ccå/mv. 



Förenämnde uppfattning af satsbyggnaden äfven som Glas- 

 sens interpretation af stället skola vi nu underkasta en när- 

 mare granskning. Det är uppenbart, att Th. här velat redo- 

 göra för det sätt, hvarpå han trott sig böra förfara vid be- 

 skrifningen af de handlingar, hvilka förefallit i de krig, som 

 äro föremål för hans historie. Detta sätt framställer han först 

 negativt medelst uttrycken ovx — Ttvrd^avofievoc och ovS* mq 

 iåoxsi. Den adversativa sats, som följer omedelbart härpå och 

 inledes medelst konjunktionen aUxl^ måste, i följd af denna 

 konjunktions betydelse innehålla något, som är motsatt det, 

 hvilket i den föregående satsen blifvit negeradt. Men det 

 som der blifvit negeradt, är ej något föremål, utan sjelfva 



