124 



icke någon ny tanke införes i berättelsen? Betraktar man 

 denna fråga närmare, så torde man finna, att denna betydelse 

 ej kan vara någon annan, än en blott tidsbestämmande, mot- 

 svarande det prosaiska derefter eller sedan han gjort detta. 

 Häraf följer omedelbart, att Agam. måste hafva gjort något, 

 som med de anförda orden blifvit upprepadt. Detta åter är 

 endast möjligt, om man läser /?o?'2jfr, då verbum il,€ får en 

 transitiv betydelse med Agam. till subjekt. Att icke t'^« blif- 

 vit upprepadt, utan i dess ställe iii^yxaXnv begagnadt, har sin 

 naturliga grund deri, att det förra saknar den form, som här 

 hade erfordrats. Medgifvas måste visserligen, att dessa tven- 

 ne verber ej äro synonjana, men att yéQovraq (ivyxaX^tv ielg 

 fiovXt]v) kan begagnas i st. f. ^ov?Jji^ l^^i^ yeQovxoiv^ torde 

 knappt någon på allvar vilja bestrida, och det så mycket min- 

 dre, som det torde blifva svårt att utan detta antagande på 

 ett tillfredsställande sätt förklara dessa verser. 



Genom läsarten ^ovhjv vinnes dessutom en annan för- 

 del. Den låter oss nemligen se Agam. verksam äfven i af- 

 seende å geronternes sammankallande samt i bestämmande 

 af platsen för rådsförsamlingen vid Nestors skepp ; tvenne frå- 

 gor, dem den andra läsarten först senare låter indirekt be- 

 svaras genom part. övyxaXédag^ hvilket blifvit begagnadt, ej 

 för att förklara, af hvilken anledning geronterna kommit till- 

 sammans och utvalt den uppgifna samlingsplatsen, utan en- 

 dast för att bestämma tiden för en annan handling. 



III. Till »emosthenis tal om kransen 246, 165. 



xal yc(Q €t [xév cnc ixQdT7](j€ OCXiJtjtoc oj/fr' sv^vc arttMV 

 y.ai fierä ravt* '^ysv ^(iv%tav^ fj/^rs röäv ainov di^^jjbdxwv [i^re 

 TMV äXXwv '^EXXijvctiv fii^déva {jj]dfp Xvit^dac^ o/jwg ijv av tiq 

 xccrä TÖ)v [ovx] evavTiw-DtvTwv o ig frt^artsv éxsTvog fjépilug 

 xal xavrjyoQia. Vi hafva gifvit texten efter Imm. Bekker, 

 hvilken berömda filolog sålunda visat sig vara osäker, om 

 ovx hör till den ursprungliga texten eller icke. Om denna 

 fråga hafva ej heller de öfrige philologerna ännu kunnat förena 

 sig. Enahanda är förhållandet med partikeln o/zwc. Reiske, 



