128 



hade återväiidt utan att kränka någon, skulle Atlienarne 

 träffas af tadel och beskyllning. Således, emedan de, hvilka 

 gjort motstånd, träffas af tadel och beskyllning, så är deras 

 lott sämre, hvilka ej gjort motstånd. Denna slutledning, till 

 hvilken Westermanns interpretation med logisk nödvändighet 

 leder, är, såsom lätt inses, så stridande emot logiken, att 

 denna ovilkorligen fordrar motsatsen af det som Westermann 

 här tror sig se, d. v. en negation framför iravTiM^ivioov^ då 

 vi erhålla denna logiskt riktiga skitledning: emedan de, hvil- 

 ka ej motsatt sig Philipps planer, äro utsatta för tadel och 

 beskvllning, så är deras lott sämre än deras, hvilka gjort ho- 

 nom motstånd. 



Den mening åter, hvilken Bremi delat med Wolf, Rei- 

 ske och andra, förutsätter hos Demoslhenes följande slutled- 

 ning: emedan de, hvilka motsatt sig Philipps planer, ej äro 

 utsatta för tadel och beskyUning, så är deras lott, hvilka ej 

 gjort motstånd, sämre än deras, hvilka gjort det. Att äfven 

 denna slutledning är oriktig, är för uppenbart, för att tarfva 

 närmare utredning. Fullkomligt logisk och riktig är deremot 

 den slutledning, som Dissens förklaring af stället gifver: eme- 

 dan de, hvilka ej motsatt sig Philipps planer, äro utsatta för 

 tadel och beskyllning, så är deras lott sämre än dei-as, hvilka 

 gjort honom motstånd. Dissen har således här sett rätt; men 

 då hans bevisning ej grundar sig på sammanhanget emellan 

 detta ställe och den nästföregående satsen, hvilket samman- 

 hang tyckes hafva undgått äfven hans uppmärksamhet, så är 

 den ej tillräckligt bindande, och har derföre ej heller öfver- 

 tygat dem, hvilka efter honom behandlat detta ställe. 



I händelse icke äfven vi begått något misstag i uppfatt- 

 ningen af ställets sammanhang, så hafva vi i detta samman- 

 hang funnit ett ovederläggligt bevis derpå, att såväl ofiwt; 

 som ovx böra bibehållas, samt att Dissens interpretation af 

 stället är den enda sanna. Vi hafva derjemte gjort den upp- 

 täckt, att grunden till den meningsskiljaktighet, hvilken angå- 

 ende detta ställe ännu herrskar emellan philologerna, ligger 

 deri, att af alla dem, hvilka behandlat detta ställe, icke en 

 enda fäst sin uppmärksamhet vid den nästföregående satsen 



