30 



Ärssammanträdet den 29 April 1866 



inleddes med följande ord, hvilka,'i anseende till ordföranden 

 professoren Kruegers opasslighet, af viceordföranden professo- 

 ren Hjelt föredrogos: 



Den finska vetenskapssocieteten firar sin enkla årsfest 

 på en dag, som med rätta anses betydelsefull. Det är vår 

 ädle Kejsares och Storfurstes, societetens höge beskyddares 

 födelsedag. Mer än eljest betydelsefull och festlig synes oss 

 denna dag nu efter den hemska fara, som njdigen hotat ett 

 lif, så dyrbart och välsignelserikt för miljoner tacksamme un- 

 dersåter. Lifligare än eljest framstår för oss nu bilden af den 

 ljusa framtid, som genom Hans milda och rättvisa regering 

 blifvit beredd äfven åt Finlands folk. Det tillkommer oss ej 

 att tala i andras namn, än vårt eget, men vi äro öfvertyga- 

 de, att alla med oss skola förena sig i uppriktiga och inner- 

 liga välönskningar för vår ädle, högtälskade Storfurste. 



I sin sednaste årsberättelse omnämnde societetens sekre- 

 terare, att de medel, societeten egde att disponera, icke mera 

 voro tillräckliga för dess behof. Han torde i dag närmare 

 redogöra för de skäl, som föranledt oss att hos regeringen 

 anhålla om ett förökadt statsanslag. I betraktande af de stora 

 och mångfaldiga, beständigt stigande anspråk, som från alla 

 sidor ställas på statsverket, hade societeten helst velat und- 

 vika att äfven å sin sida framkomma med anhållan om un- 

 derstöd; endast omöjligheten att eljest kunna fortsätta sina 

 publikationer och de af henne bekostade regelbundna obser- 

 vationerna hafva kunnat förmå societeten dertill. Dessa pu- 

 blikationer, isynnerhet Acta, utgöra det väsendtligaste organet 

 för societetens lif och verksamhet. Genom dem förmedlas 

 förbindelsen med andra lärda samfund; utan dem skulle ut- 

 bytet af skrifter och dermed all vetenskaplig kommunikation 

 nödvändigt afstadna. Den beredvillighet, hvarmed stj^relsen 

 bifallit till societetens anhållan, förbinder oss till uppriktig er- 



