156 



yttre kornlagret, och dervid lurr eller sednare träder i före- 

 ning med en liten äggformig cell, ett så kalladt yttre korn. 

 Fibern visar uti macerationspreparater, som tillåtit en isole- 

 ring af densamma i hela dess längd, mycket karakteristiska 

 fina spindelformiga varikositeter. Fibern slutar på gränsen 

 mellan yttre kornlagret och mellan-kornlagret med en de van- 

 liga varikositeterne i storlek litet öfverträtFande spindelformig 

 tillsvällning, uti hvilken ofta små vacuoler kunna märkas. 

 Taj)parne hafva åter vanligen tätt under membrana limitans 

 externa en kärnhaltig tillsvällning, som enligt sitt läge måste 

 räknas till de yttre kornen, men som i flere afseenden vä- 

 sendtligen skiljer sig från de talrikare med stafvarne i förening 

 stående yttre kornen. Kärna och kärnkropp äro större på 

 tapparnes korn; deremot tillkomma de af Henle upptäckta 

 tvärstrimmorne, som stundom observeras på de yttre kornen, 

 blott stafvarnes, men ej tapparnes korn. Från tapparnes korn 

 går en alltid temmeligen tjock, men ytterst mjuk och förgäng- 

 lig fiber, som (med undantag af trakten af macula lutea hos 

 menniskan) löper rakt ned till mellankornslagret, vid hvars 

 yttre yta den slutar med en kägelformig tillsvällning. Denna 

 tillsvällning visar, då den blifvit väl bibehållen, en plan basal- 

 yta, från hvilken några trådar, hvilkas antal ej närmare kun- 

 de bestämmas, utgå. Dessa trådar fortlöpa likväl icke i ra- 

 diär riktning, utan skilja sig, som det tyckes, från hvarandra, 

 och ansluta sig till den parallelt med retinas yta gående streck- 

 ningen uti mellankornlagret. Då den kägelformiga tillsväli- 

 ningen är mindre väl konserverad, synes den ofta klock- eller 

 äggformig; äfven uppstå ofta då i densamma vacuoler, lik- 

 nande dem i de bredvid liggande staf-fibrernes tillsvällningar. 

 Uti väl lyckade macerations-preparat, d. v. s. sådane der de 

 finaste elementerne se ut som friska, men der de kunna iso- 

 leras vida mer än i färskt tillstånd, likna dessa tjocka tapp- 

 fibrer i Ijusbrj-tning, ytans glatthet, benägenhet att bilda ut- 

 bugtningar och t. o. m. regelbundet formade, spindelformiga 

 varikositeter, äfvensom genom sin ytterliga grad af bräcklig- 

 het, fullständigt ur märghaltiga nervfibrer isolerade axcylin- 

 drar. Äfven till sin finare struktur likna de dessa, derigenom 



