I sista afdelningen, en fortsättning af den första, läses 
bland annat: David moriturum filium flebat, mortuum non 
lugebat; flebat ne BSibi eriperetur, sed flere desimit ereptum, 
quem sciebat esse cum Christo. &Se on, David hän Huofais 
Jumalan tygd ia idfi nijn caumwan cuin hän toiwos of Lapfens 
paranewan: Ian coffa hän näft että Lapfi on cuollut oli, nijn 
eij idfenyt hän fitten enämbi: Sillä hän tieft Hänen tullehen 
Chrifturen tygö: Iofa caifille wanhemmille Heidän Lapfens pas 
rambana jällens anda. Lue. 7. Tällä lodhdutti fe Waimo idzens, 
jolda. Seidzemen poifa pannus paiftettihin. 2. Macchab. 7. 
De utdrag jag meddelat lemna intet tvifvel derom, att 
tryckskriften (hvilken väl är ett unicum) på det närmaste 
sammanhänger med framställningen på taflan. Det hela är 
påtagligen en komposition i anledning af flera inom Speitzska 
familjen timade dödsfall, förnämligast bland ungfolk (7?). Fö- 
reställer, såsom jag antagit, den ena äldre mansfiguren Henrik 
Speitz, så kunde man förmoda, att den andra afbildar Hart- 
vig; dock är det knappast troligt att denne redan 1619 var 
gift, enär hans enka, enligt Anteckningarna, ännu lefde 1672. 
Långt sannolikare blir det derföre, att Hartvigs bild är den 
bland ynglingarnes, som ensam saknar det röda korset. 
Jag bör dock tillägga ännu en gissning, hvilken för ge- 
nealoger och heraldiker ej torde vara svår att bekräfta eller 
vederlägga. Måhända antyder det röda korset icke afliden 
person, utan medlem af familjen Stjernkors; ty Hartvig Speitz 
var gift med en Stjernkors ") och hade med henne, enligt 
Anteckningarna, många (97?) barn, af hvilka dottern Anna i 
sin tur äktade en Stjernkors. Detta antagande gåfve ett nytt 
uppslag i taflans förklaring. År 1619 torde Hartvig Speitz 
hafva varit 20 till 30 år gammal, ty redan kring 1628 hade 
han, såsom han sjelf säger, ”ex zelo seu amore Patrice”, öf- 
versatt krigsartiklarna till Finska. 
Till sist må anmärkas att den citerade inskriptionen, 
genom deri begagnade rim, mycket erinrar om Hartvig Speitz” 
x) Stjernkorska vapnet finnes uppstäldt i Sagu kyrka. Se Fin- 
ska Adelns gods och Ätter af W. G. Lagus. 
