22 
till intensiv hvitglödgning upphettad massa, omgifven af en 
dunstkrets, som absorberar en del af ljuset. Men i afseende 
å sin kemiska sammansättning och möjligen deraf beroende 
fysiska förhållanden skiljer sig den ena stjernan från den an- 
dra, hvilket gör det tänkbart, att de kunna individuelt upp- 
fylla ganska olika ändamål i naturens hushållning. 
Den egendomliga färgnyans, som utmärker några fix- 
stjernor, synes icke egentligen tillhöra sjelfva ljuskällan, utan 
härröra från dunster, som företrädesvis absorbera den kom- 
plementära färgen, hvilket bevisas derigenom, att absorptions- 
linierna äro talrikast och starkast i den delen af spektrum, 
som motsvarar sistnämnde färg. Att den röda färgen af Al- 
debaran och « Orionis ej kan tillskrifvas en ringare grad af 
incandescens, såsom man möjligen vore böjd att antaga, föl- 
jer äfven deraf, att deras atmosferer befunnits innehålla jern- 
dunster, hvilket förhållande förutsätter en utomordentligt hög 
värmegrad. 
Hvad de s. k. variabla stjernorna beträffar, d. ä. såda- 
na, hvilkas ljus periodiskt till- och aftager, har spektral-ana- 
lysen hittills förmått gifva endast obetydliga bidrag till afslö- 
jande af deras hemlighetsfulla natur, Huggins tror sig ha kon- 
staterat uppkomsten af nya mörka linier i spektrum af en 
variabel stjerna, när dess ljusstyrka närmade sig till sitt mi- 
nimum. Huruvida dessa linier hafva sin orsak i någon fysisk 
förändring inom sjelfva stjernans atmosfer, eller i mellankom- 
sten af någon dunstformig kropp med eller utan fast kärna, 
är tillsvidare svårt att afgöra. 
Ännu gåtlikare än de variabla stjernorna äro de nya 
ljus, som någongång plötsligen uppflammat på himlahvalfvet 
och efter att en kort tid hafva lyst som de klaraste stjernor, 
åter slocknat eller nedgått till en knappt märkbar storleks- 
klass. Tycho Brahe ansåg dem för helt nya skapelser; Ric- 
cioli antog dem för kroppar lysande blott på en sida, som 
genom en hastig omsvängning blefve för en tid vänd emot 
jorden. Båda dessa hypoteser hafva väl af alla nyare natur- 
forskare blifvit förkastade, utan att man lyckats uppställa nå- 
gon annan mera antaglig 1 stället. 
