26 
Om de nyaste upptäckterna inom retinas anatomi och 
fysiologi. 
(Meddeladt den 18 Febr. 1867 af F. J. VON BECKER.) 
Vid sammanträdet den 14 sistlidne Maj hade jag nöjet 
att, enligt en mig af Prof. M. SCHULTZE tillsänd notis, för So- 
cieteten framställa de upptäckter nämnde forskare kort förut 
gjort i afseende på stafvarnes och tapparnes anatomiska bygg- 
nad, äfvensom några derur framgående fysiologiska slutsatser 
och hypotheser. Sedan dess har Prof. SCHULTZE uti Archiv 
f. mikroskopische Anatomie Bd. II, Heft. 2 & 3 meddelat en 
fullständig beskrifning öfver sina hittills erhållna resultater, 
och till densamma fogat åtta med särdeles omsorg utförda 
plancher i stålgravyr. 
Såväl för det allmänna intresse dessa undersökningar 
erbjuda, som ock emedan jag sjelf under mina båda sednaste 
besök i Bonn varit i tillfälle att se och studera en mängd 
hithörande preeparater, tager jag mig friheten att af nyssnämn- 
de arbete lemna en sammandragen öfversigt. 
Den nya undersökningsmetod, som förnämligast möjlig- 
gjort de upptäckter, jag nu går att referera, består i begag- 
nandet af öfverosmiumsyra. Häraf begagnar 9. lösningar i 
vatten från 1 till 34, "/,. De starkare verka hastigt förhård- 
nande, utan att dock förorsaka interstitiella coagulationer, så 
att isolerade retina-stycken redan efter en half timmas inver- 
kan i riktning af radialfibrerne kunna sönderspjelkas i tunna 
skifvor, i hvilka stafvarnes och tapparnes fibrer lätt synas, 
och äfven kunna isoleras, så framt preparatet ej redan blif- 
vit alltför skört. De af bindväf bestående radialfibrerne fram- 
träda härvid ännu ganska otydligt. Särdeles skarpt markerar 
öfverosmiumsyran gränsen emellan inre och yttre delen af 
stafvarne, och utgör derigenom ett det bästa medel till deras 
undersökning. Concentrationsgrader under 1 ?/, verka ej me- 
ra företrädesvis förhårdnande, utan derjemte macererande, så 
