29 
Kråkans retina liknar mycket falkens blott att dess fo- 
vea centralis alltid innehåller några stafvar och röda tappar, 
hvarigenom den öfverensstämmer med den närmaste omgifnin- 
gen kring falkens fovea. 
Till följe af ofvanstående måste vi således antaga att 
de gula tapparne med de ytterst tunna chorioidealändorne äro 
de bästa percipierande elementerne i foglarnes retina. 
Men likasom förhållandet mellan tappar och stafvar hos 
olika däggdjur är mycket olika, så är äfven förhållandet hos 
foglarne. Ett särdeles anmärkningsvärdt undantag från den 
allmänna regeln göra ugglorne. Hos dessa öfverväga de enormt 
långa stafvarne till antal så öfver de med blekgult pigment 
försedda, mycket korta tapparne, att dessa endast med svå- 
righet kunna observeras. Röda pigmentkulor sakna ugglorne 
alldeles, och äfven de gula förblekna mot ora serrata till all- 
deles färglösa. 
Då nu de i mörker lefvande däggdjurens retina just ka- 
rakteriseras genom bristen på tappar, så måste man väl ock- 
så sluta till att minskningen af tapparne, förökningen af staf- 
varne och förbleknandet af pigmentkulorne, stå i nära sam- 
band med ugglornes förkärlek för skymning. 
Om reptiliernes retina är kännedomen tyvärr ännu gan- 
ska knapp. HANNOVER, NUNNELEY och LEYDIG uppgifva att 
sköldpaddornes retina ansluter sig till foglarnes, alldenstund i 
dess percipierande lager likaledes röda, gula och färglösa ku- 
lor förekomma. H. MäLLErRs noggranna undersökning af cha- 
meleontens retina, visar att uti densamma blott tappar före- 
finnas. Dylikt är äfven enligt SCHULTZE förhållandet hos la- 
certa agilis och viridis. Hos nämnde ödlor förekomma tvenne 
slag af tappar, tunnare och tjockare. De förstnämnde äro för- 
sedda med en mörkt citrongul pigmentkula; de sednare haf- 
va på samma ställe en dylik något blekare, samt äro dess- 
utom inåt ifrån kulan fyllda med diffust gult pigment. Denna 
inrättning erinrar om en dylik pigmentfördelning uti de röda 
tappar, som förekomma i några delar af dufvornes retina. 
Hos anguis fragilis, hvars retina nära öfverensstämmer med 
ödlornes, likna likväl alla tapparne mera hvarandra, och äro 
