-” 
32 
ment inbäddade tappspetsarne, som 8. antog vara de perci- 
pierande elementerne, härigenom skulle komma att stå så nä- 
ra hvarandra som möjligt. Ju mindre tappspetsarnes diame- 
ter vore och ju flere som rymmas på den plats retina-bilden 
intager, desto mera i detalj bör ju denna bild uppfattas, 5. 
mätte derföre tappspetsarne och fann dem vara 00006 mm. i 
diameter. 
Samtidigt leddes Prof. HENSsEN i Kiel genom sina mera 
teoretiska undersökningar till den åsigt, att man i stället för 
den hittills såsom grund för beräkningen af retinas perceep- 
tionsförmåga laggda diametern af tappkropparne (tappens in- 
re del) borde taga den af tappstafvarne. I anseende till dessa 
sednares vida mindre diameter, skulle härigenom ett passli- 
gare anatomiskt substrat för små bilder erhållas. 
För bedömmandet af finheten uti uppfattningen måste 
likväl utom antalet af de på en gifven yta befintliga känsliga 
punkterne, afseende äfven fästas på den percipierande ytans 
känslolösa ställen, på lucekorne mellan de känsliga elementerne. 
Att vi genom vana och rörelse af ögat lätt förbise dylika 
luckor, kan med afseende å den erfarenhet vi hafva om Ma- 
riotte's blinda fläck ej betviflas. WEBER och VOLCKMAX hafva 
äfven genom sina försök fastställt att två punkter sinsemellan 
åtminstone måste hafva en distans motsvarande diametern af 
ett känsligt element i retina, för att kunna uppfattas såsom 
skiljda. Med fästadt afseende på ögats minimala rörelser vid 
fixering, kan det derföre ej vara tvifvel underkastadt, att ju 
ej HENSENS antagande, att tappspetsarne och ej tappkropparne 
äro de percipierande elementerne, erbjuder en fördel vid be- 
räkningen af synskärpan. Emot ett dylikt antagande uppre- 
sa sig likväl äfven grundade betänkligheter. De percipie- 
rande elementernes inre och yttre delar visa väsendtliga fy- 
siologiska olikheter. Isynnerhet är detta lätt att konstatera 
hos stafvarne, der, såsom KRAUSE först påpekat, äfven i all- 
deles friskt tillstånd en skarp begränsningslinie existerar mel- 
lan den inre och yttre delen. Det tyckes t. o. m. som om 
en kittsubstans låge mellan båda. Mot kemiska reagentier 
visa de dessutom ett olika förhållande, likasom också den 
