metern och desto mera närmar sig banan den paraboliska for- 
men; vid större hastighet vinkelrätt mot radius vektor skall 
kometens bana blifva mer och mer cirkelformig. Nu visar 
erfarenheten att kometerna endast i närheten af jorden blifva 
synliga: vid någorlunda större distans från solen och jorden 
undandraga de sig snart våra blickar. Men enligt nyss fram- 
ställda deduktion måste alla kometer, som nedstiga ända till 
jordbanan, följa en parabolisk bana, såsom det verkligen är 
fallet. Banornas aflånga form följer således omedelbart ur 
denna kosmiska theori och deras oregelbundna läge bjuder 
ej heller mera någon svårighet. Således föreställa vi oss nu- 
mera solsystemets område såsom uppfyldt af ett ganska stort 
antal kometer, som röra sig i alla möjliga rigtningar och i 
alla möjliga banor, men tillika observera vi, att endast ett 
litet antal, nemligen de med mycket aflånga banor af kort 
parameter uppnå vår synkrets. Detta för öfrigt icke nya å- 
skådningssätt ger fullständig upplysning om kometbanornas 
egendomliga beskaffenhet, i motsats till planetbanorna. 
Vi gå nu att besvara frågan, till hvilkendera klass me- 
teorerna böra räknas. Man kan icke neka att astronomerna 
hafva blifvit vana att tillskrifva dem en planetarisk natur. 
Man har antagit, att meteorringar af mer eller mindre cirkel- 
formig figur omkretsa solen: genom att beröra eller korsa 
jordbanan erbjuda dylika ringar fenomenet af periodiska stjern- 
fall, såsom Auwugusti- och November-fenomenet. Hvarenda af 
de många radiationspunkter skulle då hafva sin motsvarande 
ring och alla dessa ringar skulle vara oregelbundet fördelade 
öfver himmeln. Den sistnämnda omständigheten strider emot 
deras planetariska natur och derföre söka vi hellre meteorer- 
nas ursprung utom solsystemet. Tänker man sig en svärm 
eller ett moln af meteorer, som genom solens rörelse inträ- 
der uti vår attraktionssfer, så kommer detsamma, enligt hvad 
förut blifvit anfördt, att föras till irakterna af jordbanan, i den 
händelsen att den till radius vektor vinkelräta rörelsen i bör- 
jan har varit ringa, och beskrifver således en i det närma- 
ste parabolisk bana. Är deremot banan mera eirkelformig, 
kommer ett sådant moln aldrig att blifva synligt för en 
