46 
åskådare på jorden. <SCHIAPARELLI visar vidare, huru en så- 
dan svärm undergår betydliga formförändringar: under den 
ofantligt långa tiden, då den vandrar till solen, måste den 
förlänga sig och småningom antaga formen af en kontinuer- 
lig ström som möjligtvis behöfver många århundraden, innan 
den hel och hållen fullbordat vandringen genom perihelium. 
Planetariska störingar kunna äfven medverka och i ett och 
annat fall väsendtligen modificera den ursprungliga banan. 
Numera behöfva vi icke antaga meteorringar, hvilkas upp- 
komst inom solsystemet icke så lätt skulle kunna förklaras, 
och nästan alla svårigheter försvinna, när vi betrakta meteo- 
rerna såsom kommande från den yttre fixstjernverlden, på 
samma sätt, som det har blifvit bevisadt vara fallet med ko- 
meterna. 
Denna i och för sig enkla och antagliga hypothes styr- 
kes genom vissa i högsta grad förvånande analogier emellan 
flera komet- och meteorbanor. Man har varit i stånd att be- 
räkna banan för de periodiska Augusti-stjernfallen, och denna 
bana är nästan identisk med banan för den stora kometen, 
som var synlig om sommaren 1862. Huru sväfvande och osä- 
ker än beräkningen af meteorbanans elementer kan vara, så 
är ändock öfverensstämmelsen så stor, att banornas identitet 
måste anses såsom ett orubbligt faktum. Icke nog härmed: 
äfven för November-stjernfallen har SCHIAPARELLI hittat på en 
motsvarande komet (1866, 1). Dessa upptäckter öppna helt 
nya och oväntade vägar för kometastronomin och många hit- 
tills obegripliga företeelser sköla derigenom vinna sin rätta 
förklaring. 
