49 
att med glansen af denna dags betydelse förhöja sin egen, 
som Finska Vetenskaps-Societeten vid sin stiftelse beslöt att 
fira sin årshögtid den 29 April. Det var icke blott ett offent- 
ligt erkännande af det upplysta hägn och det uppmuntrande 
skydd Societeten hoppades finna för sina sträfvanden hos den 
finska högskolans högsinte kansler, som låg till grund för 
detta beslut. Deruti ligger tvertom den tanken att den ge- 
mensamma grunden för all yttre politisk, såväl som andlig 
vetenskaplig makt borde vara sträfvandet för ljus och sanning. 
I dessa gemensamma mål för mensklighetens utveckling ligger 
hvarderas styrka. Så kraftfullt äfven den yttre makten kan 
till en början eller till en tid ingripa i folkens lif, så är det 
likväl intelligensen, som genom sitt upplifvande och föryng- 
rande inflytande skänker den bestånd och inre samhällighet. 
Finska Vetenskaps-Societeten firar i dag sin 29 årsdag. 
Då man kastar en blick tillbaka på hvad Societeten under 
sin tillvaro uträttat, så skall en hvar, som opartiskt och efter 
våra förhållandens måttstock bedömmer dess arbete, glädja 
sig deröfver att denna litterära förening kommit till stånd. 
Om man också afser det direkta inflytande på lösningen af 
många vetenskapliga frågor, som varit Societeten beskärdt, 
så utgör den en föreningspunkt för de vetenskapliga sträf- 
vandena i vårt land. Redan i dess tillvaro ligger en upp- 
maning för landets spridda vetenskapliga förmågor att hvar i 
sin mon arbeta 1 upplysningens och fosterlandets tjenst. Hvar- 
je land, som går framåt i kultur och bildning, behöfver in- 
rättningar, hvilka äga sin närmaste grund i den vetenskapliga 
forskningens oafvisliga nödvändighet. Vi se äfven 1 alla län- 
der, der eivilisationen slagit djupare rötter, att behofvet af 
rent vetenskapliga institutioner uttalats och förverkligats. Vis- 
serligen fordras det att kunna förfoga öfver större materiella 
och andliga krafter, för att oberoende litterära samfund skola 
äga bestånd och bringa varaktiga frukter. Vetenskapliga 
akademier, hvars ledamöter, oberoende af alla andra statens 
göromål, äga till sin sköna uppgift endast den, att vara ar- 
betare i den vetenskapliga forskningens tjenst, kunna blott 
tillhöra de rikare lottade länderna. Men äfven de mer an- 
4 
