64 
grundt men bredt rännlade; till formen erinra de sålunda om 
en frukt af någon Campylosperma bland Umbellifere. Såsom 
ofvan anfördes öppna de sig aldrig. 
Men i vida högre 'grad märkvärdig är byggnaden, som 
bäst iakttages på ett tvärsnitt, hvilket, hvad cellernas anord- 
ning och utseende angår, under mikroskopet starkt erinrar 
om en Diatomacea af slägtet Surirella. Midten bildas af ett 
bredt tvärgående band af flere rader små runda celler (falskt 
knappband?), saknande hvarje spår af förtjockningar. På 
begge sidor, både utåt och inåt, om detta midtelband ligga 
tätt packade intill hvarandra en mängd parallelipipediska eller 
flerhörnigt prismatiska celler af ovanlig storlek och längd, 
alla ställda horizontalt och vinkelrätt mot midtelbandet i en 
enda enkel rad; ytterst sällan visar sig ungefär vid midten 
en mellanvägg och i thy fall särdeles vackra hörnförtjocknin- 
gar, sådana vi äro vana att se dem hos collenehym-eellerna ”), 
t. ex. i lefvermossornas blad. Deremot finna vi alltid i de- 
ras ytterkant ovanligt starkt utvecklade förtjockningslager, 
hvilka, utan att behöfva underkastas någon slags behandling, 
äro särdeles tydligt afgränsade från ythinnan (cuticula), som 
med tappformiga utskott nedåt skjuter in i och fyller de tre- 
kantiga mellanrummen (spatia trigona) mellan de bredvid hvar- 
andra stående cellernas yttersta kanter. Utan att nödgas an- 
lita kemisk hjelp, hafva vi sålunda här en så klar och tydlig 
bild af förhållandet mellan ytcellernas egna förtjockningslager 
och ythinnan, att vi tro det hela den långvariga striden om 
byggnaden hos växternas s. k. cuticula alldeles icke kommit i 
fråga, om händelsen så fogat att dessa egendomliga organer 
blifvit undersökta, innan denna strid uppstod. 
Innehållet utgöres af en nästan alldeles klar och ofär- 
>) Vi hafva ej hos någon växt sett så vackra collenchym-celler 
som hos Peperomia incana, ty hela den understa raden af celler i bla- 
dets vattendel, som stödjer sig ofvanpå dess bladgröne-del, om vi våga 
så benämna bladets ytterst skarpt åtskilda lager, består af celler, hvil- 
kas hörn äro förtjockade så att de likna en vanlig lykta af trästomme 
och glassidor. Dessa hörnförtjockningar tjena sålunda blott såsom stöd 
för den ovanligt tunna cellhinnan. 
