Af de 1 den första tabellen A upptagna 168 folkskol- 

 lärare voro, såsom redan antyddes, 5G procent gifte eller 

 enklingar. Detta procenttal får doek icke betraktas såsom 

 uttryck för det normala förhållandet i framtiden; ty med sä- 

 kerhet kan antagas, att af de 74 folkskollärare, som vid ifrå- 

 gavarande tidpunkt (1876) voro ogifte och bland hvilka ^j^ 

 ilnnu ej uppnått 35 års ålder, tiere sedermera ingått eller 

 framdeles ingå äktenskap, hvarigenom nämnde procenttal måste 

 blifva ansenligt större. För oss är dock af mindre betydelse, 

 huru detta förhållande slutligen kommer att gestalta sig för 

 en grupp af samtidigt lefvande personer; det som här borde 

 utredas, är huru stor del af en viss på engång inträdande 

 generation af folkskollärare öfverhufvud förr eller senare in- 

 går äktenskap och huru stor del deremot dör ogift. Om man 

 jemför antalet af gifte och ogifte, som enligt tab. A öfver- 

 hufvud (1876) passerat en viss ålder med antalet af dem, 

 hvilka enligt tab. B vid äktenskapets ingående redan öfver- 

 skridit samma ålder, finner man att vid uppnåendet af ne- 

 dannämnda åldersstadier antalet af gifte och ogifte folkskol- 

 lärare var följande: 



Procent. 

 Ålder. Ogifte. Gifte. Summa. Ogifte. Gifte. 

 25 131 25 146 83 17 

 30 50 30 80 63 37 

 35 11 23 34 32 68. 

 Häraf synes, huru för en viss generation procenttalet af gifte 

 ökas år från år. Af 34 folkskollärare, som öfverhufvud öf- 

 verskridit 35 års ålder, voro, då denna ålder af dem upp- 

 nåddes, 68 */o gifte. Räkningen kan för närvarande ej full- 

 följas längre, emedan endast ett ringa fåtal ännu uppnått en 

 högre ålder än 35 år. Men af det anförda torde man. redan, 

 äfven om i betraktande tages att af den ursprungliga gene- 

 rationen några kunnat dö ogifte, innan de fyllt de i nästfö- 

 regående tabell upptagna åldersstadierna, vara berättigad till 

 den slutsats att minst 70 ^/^ af samtliga folkskollärare förr 

 eller senare ingå äktenskap. Då denna siffra emellertid för 

 närvarande ej kan närmare utredas och vi måste åtnöja oss 



