20 



275000 -\- 14921 a = 75000 -f- 2001,4 p 



eller 



200],4p = 200000 -j- 1492 La, 



så fås häraf närmast 



2j = 99,9 3 -|- 7,455 a. 



Första termen mk 99,9 3 i denna formel är den pen- 

 sion som skulle kunna utbetalas, om delegarene vore helt 

 och hållet befriade från afgifter. För att beräkna den senare 

 termen har man att för a insätta dess värde. Antages detta, 

 såsom förut, =331/3 mk, blifver 



^=^^348,4 3 =10,4 5 3 a. 



Det maximum pensionen enligt denna beräkning ej får 

 öfverskrida, är alltså 10,4 5 3 gånger afgiftens belopp, och då 

 denna utgör i första klassen 40, i andra 20 mk, så blefve 

 maximum för helpension 



i första klassen S^ 418,12 

 i andra » * 209,0 6. 



Ehuru vi i det föregående öfverhufvud ställt våra an- 

 taganden så, att det slutliga värdet för _?; blefve hellre för 

 litet än för stort, torde likväl, när det gäller att fastställa 

 ett för alla tider oföränderligt pensionsbelopp, en nödig för- 

 sigtighet fordra, att detta utsattes något lägre än det beräk- 

 nade" maximum; och få vi derföre slutligen föreslå att pen- 

 sionen bestämmes i första klassen till 400 och i den andra 

 till 200 mark för året. Kassans bilans för 1879 komme då 

 att visa ett öfverskott af 30,233 mk. 



Här måste likväl anmärkas, att när man sålunda af 

 omtanke för kassans framtida bestånd nedsätter pensionerna 

 under det helopp, som enligt beräkning af kassans närva- 

 rande ställning sannolikt kunde utbetalas, och derigeuom be- 

 reder möjlighet för pensionernas höjande i framtiden, ett så- 

 dant förfarande i sjelfva verket innebär en afvikelse från en 

 princip, hvars giltighet ej torde kunna ifrågasättas, den nem- 

 ligen att man är skyldig samma omtanke åt den närvarande 

 o-enerationen som åt den kommande och förty ej borde till- 

 godose den senare på den förras bekostnad. Vill man strängt 

 vidliåUa denna princip af fullkomlig likställighet, återstår ej 



