Till en djurgeografisk fråga, ett litet bidrag 



af 

 O. M. Beuter. 



Redan sedan långa tider tillbaka har den åsigten bland 

 zoologerna varit ganska allmänt utbredd att djuren, ju mera 

 man närmade sig polerna, egde en allt vidsträcktare utbred- 

 ning från vester till öster, hvarjämte man äfven antagit att 

 de högnordiska formerna skulle härstamma från Altais bergs- 

 trakter, en sats, hvilken synts hemta nog talande bevis från 

 den omständighet att en stor mängd af de högnordiska for- 

 merna erhålla sin sydgräns allt längre mot söder, ju mera 

 österut man förföljer dem. Hvad sålunda Skandinaviens dägg- 

 djur beträffar har professor Nilsson delvis på väl kända 

 geologiska skäl grundat deu öfvertygelse att de nordliga 

 trakternas fauna först under en senare period invandrat från 

 norra Ryssland och Sibirien. Med afseende å de högnordi- 

 ska insekterna i Skandinavien och Finland har professor 

 Mäklin i sina ""Bidrag till kännedom om insekternas geogra- 

 fiska utbredning i norden'"" uttalat en likartad förmodan an- 

 gående dessa, hvilken han sökt bestyrka genom talrika exem- 

 pel. Äfven särskildt med hänsyn till Skandinaviens och Fin- 

 lands hemipterfauna har förf. i sin ''''Revisio critica Capsina- 

 rum"""* p. 50 yttrat sig i samma syfte, hvarvid han påpekat 

 önskligheten af en närmare undersökning af Sibiriens insekt- 

 fauna. 



Nu har nyligen docenten J. Sahlberg i sextonde ban- 

 det af Kongl. Svenska Vetenskaps Akademiens Handlingar 

 offentliggjort en förteckning öfver de såväl af honom och 

 studeranden E. Bergroth, som af de svenska expeditionerna 



