70 



dera lapponica och fennica, Temnostethus nic/rellus samt 

 Acanthia horealis och hifasciata äro sa sällsynta, att de inom 

 Lappmarkerna blifvit funna i blott ett eller ytterst få exem- 

 plar, hvarjämte i Sibirien finnes en art, A. serior(!), som står 

 så nära A. hifasciata, att dess arträtt icke utan skäl kan 

 betviflas. Under sådana förhållanden synes det oss vara ett 

 ganska vackert resultat af de till Sibirien företagna expedi- 

 tionerna att under en jämförelsevis kort tid och efter under- 

 sökning af ett likaså temligen inskränkt område hafva för- 

 mått uppvisa att icke mindre än 36 % af våra rent arkti- 

 ska arter kunna förföljas ända in i Sibiriens tundror. Men 

 i norra Europa förekomma dessutom åtskilliga arter, hvilka, 

 utan att gå upp ända till Lappmarkerna eller åtminstone så 

 godt som uteslutande tillhöra dem, ännu icke antecknats för 

 andra trakter af vår verldsdel. Dessa, hvilkas allra sydli- 

 gaste gräns är mellersta Sverige eller Livland (för några få 

 derjämte England), äro följande 33: 



Berytus afjinis, Calocoris annuUcornis, 

 Lamioroplax i^iceus*), Lygus innotatiis. 

 Philomyrmex insignis^ Zygimtcs nigriceps^ 

 Pionosomns trichopterus, Cklamydatus flaveoLus, 

 Serenthia femoralis, C/d. geminus., 

 Hebrus ruficeps, Oncotyliis pulehellus., 

 Aradus brevicollis, Maerotylus cruciatus, 

 A. himaculatus, Piezostctlms lativentris, 

 A. simillitnus^ P. formicetorum, 

 A. moestus, Pachycoleus rufescens, 

 A.. annuUcornis Sahlb.,**) §coloposcelis ohscurella, 

 A. signaticornis, Acanthia morio***), 

 A. loiviiisculus, A, Sahlbergi., 

 Actinocoris signatus, A. opacula***)., 

 Teratocoris Saundersi***) A. 7narginalis***), 

 Phytocoris iiitermediiis, A. fucicloa'^**).) 

 A. vestita***). 



*) Äfven i Skotland. 

 **) Aradus anmdicornis Sahlb., Rent., livilken Sahlberg anför 

 såsom gemensam för norra och mellersta Europa tillhör blott det förra. 

 Exemplar från mellersta och södra Europa, kända under detta namn, 

 äro en annan, måhända den rätta Fabricianska arten. 



***) Ehuru gående ända ned till södra England, torde denna 

 art likväl böra räknas till nord-europeiska; i Britanien går gränsen 

 för flere sådana, såsom redan sagts, ganska sydligt. 



