76 



vara i aftagande. Sahlberg har ernåtl detta resultat ])å en 

 annan väg, nemligen genom en jämförelse mellan hela den 

 i resp. områden uppträdande faunan, oberoende af dess olik- 

 artade sammansättning, hvarjämte han utgått från en jämfö- 

 relse af Sibiriens fauna med Europas, då vi förfarit tvärtom. 

 Då resultaten likväl stämma öfverens, >synes det såsom om 

 det verkeligen vore fallet att de rent arktiska arterna 

 egde en mindre vidsträckt utbredning i vester och öster, men 

 de endast nordliga dereniot en vidsträcktare sådan.*) Vi 

 anmärka dock att denna slutsats, hemtad uteslutande från en 

 jämförelse af henii]Merfaunau, icke kan tillmätas någon all- 

 män giltighet, äfvensoni vi erinra om hvad vi förut sagt om 

 de arktiska arterna, att nemligen genom upptäckandet i Si- 

 birien af ytterligare några europeiskt arktiska arter förhål- 

 landet ytterst lätt kan visa sig vara helt annat.**) 



Ehuru vi således icke vunnit några hållbara resultat, 

 lika litet som vi anse vår kollega, Sahlberg, hafva gjort 

 det och lika litet som detta ens är möjligt med den jämfö- 

 relsevis ringa kännedomen af den sibiriska faunan, vi dock, 

 oaktadt de vackra resultaten från senaste expeditioner, ännu 

 kunna säga oss hafva, torde de beräkningar, som ofvan an- 

 stalts så till vida icke vara utan gagn, som de hänvisa till 

 den åtminstone enligt vår åsigt enda rätta methoden för er- 

 nåendet af ett svar på frågan om det sätt, på hvilket de 

 olikartade fauna-elementen utbredt sig, och dymedelst för 

 den slutliga upptäckten af deras geogratiska utbrednings- 

 centrum. 



Vi hålla nemligen före att de resultat, som ernås ge- 

 nom en jämförelse emellan tvänne territoriers hela fauna 

 icke leder till målet, emedan faunorna hysa en så stor mängd 



*) Detta strider för öfrigt icke emot förut fram stal da åsigler, 

 hvilka afse "nordiska" arter öfverhulvud. 



**) Härtill må tilläggas att största delen af de för Sibiriens 

 arktiska territorier egendomliga arterna äro tun d ra-f or m er och att 

 tundrorna emellan Dwina och Petschora i nordvestra Ryssland ännu 

 icke äro undersökta. Då dessa arter bero af en särskildt egendomlig 

 lokal, torde de inom norra Europa icke heller böra väntas annat än 

 der en dylik möter. 



