78 



mellersta Europa samt ända in i dettas vestligaste delar: an 

 märkas bör att flere af dem äro siib-alpina former. \^i upp- 

 räkna dem för att dermed komplettera den lista, vi redan 

 förut uppgjort öfver nord-europeiska arter, och hvilken må- 

 hända skall underlätta framtida undersökningar i ämnet. 

 De äro: 



Flociomerus syltestris,*) Eiiryopocoris nitidus, 



Trapezonotus nehulosus^ Dicyphiis stachydis, 



Flesiocoris rugicoUis**) Aconipocorls alpinus. 



Lygus limbatus, Coriscus limbatus.***) 



Vi anmärka att, ehuru de alla äro funna äfven i Frank- 

 rike, de dock derstädes äro ganska sällsynta, hvaremot de 

 flesta af dem i många delar af Skandinavien och Finland 

 anträffas allmänt och talrikt. I Sibirien förekomma af dessa 

 följande ända in i östra Sibirien i trakten af Baikal sjön och 

 det 4,980 pariserfot höga Charmanoi Chrebet: Plociomerus 

 sylvestris, Trapezonotus nebulosns, Plesiocoris rugicollis, 

 Lygus limbatus och Etiryopocoris nitidus. Af de förut an- 

 tecknade arterna kunna vi kompletteringsvis från samma 

 trakt uppräkna: Clinocoris Fieberi, Geocoris lapponicus., Ca- 

 locoris annulicornis, Diplacus alboornatus, Macrotylus cvu- 

 ciatus, Criocoris å-maculatus och Acanthia fucicola. 



Det nordliga Europas fauna bildas ännu af ett element, 

 förutom det som utgöres af de öfver hela Europa utbredda 

 arterna, nemligen sådana species, hvilka egenteligen tillhöra 

 mellersta Europas fauna och derifrån inkommit i det norra. 

 Dessa, som alla gå ända in i det vestligaste Europa, utgö- 

 ras af nedanstående arter: 



Berytus cognatus, Flociomerus fracticollis, 



' yysius helveticus, Fl. luridus, 



Oxycarenus modestus, Rhyparochror.ius sabulicola, 

 O. Freyssleri, 



*) Går ända upp i Lappmarkens regio sylvatica. 

 **) Går ända upp i Lappmarkens regio suh-aljnna. 

 ***) Acanthia marginella, som äfven hör hit. är måhända blott 

 en varietet af A. saltatoria. 



