80 



sätt kunna räknas till sällsvntheterna i mellersta Eurojui. Vi 

 betvitla det åtminstone för vår del. Nåcfon af dem hade dock 

 bordt blifva funnen af expeditionerna till n. v. Sibirien. Men 

 Sahlberg anför, såsom sagdt, incjfen enda af dem: alla de 

 af honom såsom gemensamma för norra och mellersta Europa 

 uppräknade arterna äro nemligen sådana, som vi redan fört 

 till de i det föregående afhaudlade kategorierna, med undan- 

 tag af en del arter, dem han orätt upptagit och hvilka miss- 

 tag vi, innan vi sluta denna lilla uppsats, skola korrigera. 



Oss synes det således ännu en gång som om vi fortfa- 

 rande, i motsats enjot Sahl bergs antagande, kunna fast- 

 hålla vid den förmodan att våra nordiska och nordliga arter 

 inkommit från Sibirien. Oberoende af alla geologiska svn- 

 punkter, tinnes egenteligen intet bevis deremot; åtminstone 

 lemna hemiptera icke något sådant. En stor mängd af de 

 nord -europeiska formerna äro redan påvisade från det dock 

 ganska litet undersökta Sibirien och den omständighet, att i 

 detta senare land åtskilliga arter tinnas, hvilka ännu icke 

 utbredt sig emot vester. betyder i det hela ingenting. Det 

 är icke längesedan, man antog Diplaeus albo-oniaftis och 

 Anapus Kirschbaumi för rent ost-sibiriska arter (från Irkutsk!) 

 och emellertid är den ena redan anträöad vestligt ända in i 

 ryska Karelen, den andra vid Astrachan. 



Hvad åter beträffar det af oss ofvan berörda medel- 

 europeiska fauna-elementet, kunde man måhända tro sig i 

 motsvarande sydligare breddgrader inom Asien hafva skäl 

 att återbnna detta: men härstädes möta helt andra naturför- 

 hållanden i de stora Ischimska, Kirgisiska och Turkestanska 

 stepperna. från hvilka man, tack vare några ryska forskare, 

 särskildt hrr Fedtschenko och Oschanin, eger ett ma- 

 terial, väl lika rikhaltigt, som det från Sibirien: och enligt 

 hvad vi känna af detta, har det att uppvisa endast en art, 

 som kan hänföras till den kategori, vi ofvan afhandlat eller 

 de upp emot norden sig utbredande medel-europeiska ar- 

 terna, nemligen. egendomligt nog, den ganska hö2t upp hus 

 oss gående C/ila tu i/datus Caiucis. Ingen enda af de arter, 

 vi ofvan betecknat såsom nordligt europeiska, förekomma här. 



