86 



hvaraf inom en icke alltför stor tidrymd utkommit tre upp- 

 lagor (den 3:dje tryckt 1874 — 1876). Det ofantliga språk- 

 område, som utgör föremålet för detta verk, är deri afdeladt 

 på följande sätt: I. Wortschatz der indogennanischen Grund- 

 sprache in ihrem Bestande vor de)' SpaUunfj des Urvolks 

 in Arier imd Europäer, upptagande sådana ord, som an- 

 träfias öfver hela språkstammen; II, Wortschatz der arischen 

 Spracheinheit vor der Spaltung der Arier in Inder iind 

 Kranier, hvari det ordförråd framställes, som är gemensamt 

 för denna språkstams asiatiska familjer; III. Wortschatz der 

 europäischen Spracheinheit vor der Spaltung der Europäer 

 nach Å'ord und Siid, Tiefehene und Bergland^ som innehål- 

 ler det för de europeiska tungomålen gemensamma; IV. Wort- 

 schatz der graeco-italischen Spracheinheit; V. Wortschatz 

 der slavo-deutschen Sprachei)theit ; VI. Wortschatz der letto- 

 slavischen Spracheinheit med ett bihang Zum pruso-lettischen 

 Wortschatz; och slutligen VII. Wortschatz der germanischen 

 Sprachei)iheit, som allena upptager hela tredje bandet, hvar- 

 efter såsom ett slutband följa indiees öfver samtliga i arbe- 

 tet berörda ord. Gemensamma för alla tre verken äro den 

 vidtomfattande kännedom af ämnet, det fulländade mäster- 

 skapet i dess behandling och den försigtighet vid tillväga- 

 gåendet, som deras författare ådagalägga i sina resp. arbeten. 

 För att nu komma till vår fråga, den om möjligheten 

 af och vilkoren för ett etjaiiologiskt-komparativt lexikon på 

 det finska spräkgebietet, är det nödigt att kasta en blick på 

 detta sjelft. Vi finna då, att detta gebiet, med olika bredd 

 i norr och söder, på längden sträcker sig från Östersjön i 

 vester till floden Ob i öster, och att de tungomåls antal, som 

 höra dertill, väl utgör ett dussin, om ej mera. Vi finna vi- 

 dare, att de geografiskt närmast till hvarandra belägna af 

 dem också i linguistiskt afseende äro närmast beslägtade, 

 hvaremot frändskapen aftager med det tilltagande afståndet, 

 så att de yttersta af dem i språkmaterialet hafva blott räk- 

 neorden och pronominerna samt endast ett ringa antal andra 

 ord gemensamma. Vid närmare granskning af de finska 

 (finskt-ugriska) språken finna vi slutligen, att de hufvudsak- 



