87 



ligast på grund af lexikalisk förvandtskap dela sig i två stora 

 hälfter, den vestfinska och den ostfinska. Å ena sidan ut- 

 göra neml. de baltiskt-finska idiomerna en familj, hvars sär- 

 skilda individer (Finskan, Karelskan, Estniskan, Wepsiskan 

 m. fl.) äfven i ordförrådet stå mycket nära hvarandra. Till 

 dem ansluter sig, ehuru något fjermare stående, Lappskan 

 med sina dialekter, från hvilka åter öfvergången till Moi- 

 dvinskan är genom många förbindande trådar förmedlad. A 

 andra sidan bilda de permska tungomålen Tscheremissiskan, 

 Wotjakiskan och Sjrjänskan (på sitt sydöstra område kalladt 

 Permskanj en tätt sammansluten familj, likasom de ugriska, 

 Woguliskan och Ostjakiskan med sina munarter, göra det. 

 Deu° frän det geografiska sammanhanget ryckta och långt 

 bort i sydvest slungade Magyariskan sluter sig närmast till 



dessa. 



Denna de finska språkens gruppering åskådliggöres bäst 



genom följande sammanställning. 



