93 



Hyvat liiirstit huilaJmkset, 

 Pään-alaiset pällähykset , 

 Sivallukset silkkihuivit, 

 Vilahukset villavaipat, 



hvilka äro fullkomligen omöjliga att öfversätta till något som 

 helst språk. Språkkänslan är det äfven, som i vissa fall får 

 och bör afgöra, huruvida ett tvifvelaktigt ord skall förklaras 

 genuint eller främmande. För det lånade ordgodsets urskil- 

 jande från det egna äro dock äfven andra och mera väsent- 

 liga kriterier af nöden, framförallt god kännedom af grann- 

 folkens tungomål. På hela det finska språkgebietet är så- 

 lunda kännedomen af Ryskan oundgängligen nödvändig, ej 

 blott för igenkännandet af de mj^ckna slaviska elementerna 

 i de finska språken, utan äfven för att kunna begagna den 

 på ryska skrifna litteraturen om dessa språk. Den på det 

 vestfinska området arbetande etjanologen har också af nöden 

 någon förtrolighet med de litthauiska språken samt Fornnor- 

 diskan jemte det svenska allmogespråket, likasom etymolo- 

 gen på det ostfinska gebietet bör hafva någon insigt i Ta- 

 tariskan (Turkiskan). 



Vi hafva i det föregående gjort oss reda för de mön- 

 ster, språkvetenskapen på andra områden erbjuder för ett 

 etymologiskt-komparativt lexikon på vårt språkområde, tagit 

 kännedom om det material, som för det närvarande är till- 

 gängligt för utarbetareu af ett sådant, och derjenite gjort ett 

 utkast till de qvalifikationer, denne sjelf borde hafva för att 

 kunna med framgång utföra ett så svårt arbete. Det åter- 

 står nu, att vi göra oss bekanta med de försök, som allare- 

 dan blifvit gjorda för att lösa denna uppgift. Den veten- 

 skapliga verlden är neml. redan i besittning af tillochmed 

 tvänne arbeten af ifrågavarande slag, och ehuru dessa vis- 

 serligen icke ännu äro slutförda, torde ett bedömande af dem 

 på grund af hvad som utkommit ej vara för tidigt, ty deraf 

 framgår mer än tydligt såväl de resp. verkens plan som ock 

 författarnes förmåga att gå i land med hvad de företagit. 



