ni 



kräkla la. fierrot hvispa, ^'^rro hvispel: f. hllpeä hurtig la. 

 hilbad ostjrig, f. hiiipa qvick, liflig la. happ^ hurtig; f. hinta 

 la. hadde id.: f. hirsi stock la. garssat hugga ett träd (möj- 

 ligen motsvai-ar det lappska ordet dock f. kars/a); f. hui- 

 kean skämmas la. higjedet håna, hringa att skämmas (fak- 

 tivform, som förutsätter higjat^ hvilket motsvarar det finska 

 ordet); f. hidlu tokig la, jal, jalla id.; f. hiiokaan la. ^uok- 

 ket 1. suoket id.; f. huokea billig la. viioiggad id.; f. huoli 

 omsorg, huolia hry sig om la. fuol och fuollcU id. ; f. kuono 

 dålig la. fuodno id.; f. hyljätä öfvergifva la. hilggot; f. hy- 

 påtå hoppa la. gappat id.; f. höyhen dun, mindre fjäder la. 

 uvja dun; eller skulle detta lappska ord möjligen böra sam- 

 manställas med f. haven, estn. haheme? 



Under n:o 3.55 påstås, att namnet på den bekante man- 

 nen i Kalevala Joukahainen ^^ohne zweifeP'' härstammar fråu 

 roten jok komma, flyta, hvilken rot förekommer t. ex. ijuok- 

 sen. och att detta namn således betyder '"'einer, der schnell 

 vorwärts läuft. rennt, ein charakterzug, den er ganz beson- 

 ders bei der begegnung mit Wäinämöinen in den tag legf\ 

 Ett sådant karaktärsdrag är det dock svårt att spörja hos 

 Joukahainen vid nämnda tillfälle. Han kör visserligen sin 

 fimmelstång fast i Wäinämöinens rede, men detta sker ej af 

 behofvet eller lusten att komma hastigt förbi den mötande, 

 utan af begär att komma i delo med den berömde sånga- 

 ren, hvars rykte han afundas. Detta framgår mer än tyd- 

 ligt af det efterföljande uppträdet och af hvad sången för- 

 täljer om J. i det föregående. Också kan det på fullt all- 

 var betviflas, huruvida ifrågavarande namn har det af hr D. 

 supponerade ursprung. Namnet Joukahainen förekommer 

 neml. på runosångarnes läppar oftast i formerna Joukkavai 

 nen (i denna gestalt äfven hos Ganander) och Joiikkamoi- 

 nen. hvaremot JoukaJi,ainen, Joukamoinen torde vara endast 

 sednave uppkomna biformer af det ursprungliga namnet, som 

 till stamord kan hafva joukka (deraf den äfven i Kalevalaj 

 5:te sången, förekommande varianten af namnet Joukahainen 

 Joukko kan vara ett regelbundet derivat). Då ordet Joukka 

 jemte dess allmännare gestalt joukea betyder smal, mager 



