114 



forms betydelse alldeles icke passar till betydelsen a,f juusto 

 (prset. part, activi Jiiokse-nuf, sindr. juosnut, juossut "geron- 

 nen**\ löpnad skulle deremot passa förträffligt till betydelsen, 

 men har t}^ värr till ljudet råkat blifva så alldeles olika med 

 juusto att derpå ej varit att tänka!). Och från juostu till 

 juusto återstår i alla fall det der svalget, som ingen lingui- 

 stisk escamoteriug kan fylla Hr D. anför äfven orden syök- 

 sin och syöstävä, från stammen syöksä (rätteligen syökse) för 

 att bevisa, att af juokse kan fås juusto. Ehuru jag ej för- 

 står hans tankegång härvidlag, kan jag ej lemna oanmärkt, 

 att syöksin är ett fullkomligen regelbundet derivat från verb- 

 stammen syökse (syöksä) och att syöstävä är ett lika regel- 

 bundet praes. part. pass. deraf (syökse-ttä-vä, sammandr. syös- 

 tävä). Men yö har här ej gått öfver till yy, hvilket dock 

 vore erforderligt, i fall här förefunnes någon analogi med 

 juokse: juusto. Här måste äfven nämnas, att Lömvrot sam- 

 manställt juusto med ett verbum juun., juuda., hvilket han 

 kallar en "'obruklig stam'''' för juutua. Om detta juun kan 

 dock sägas, att då det är ^\)brukligf''', det äfven är obefint- 

 ligt, en linguistisk fiktion, ty någon annan källa än bruket 

 d. v. s. det lefvande talet på folkets läppar finnes ju på några 

 få undantag när icke för ett i skrift så ungt språk som vårt. 

 Osannolikt är det äfven, detta y^^ww; åtminstone känner språ- 

 ket ej något annat enstafvigt verbum med långt u till vokal. 

 Dessutom är juutua en biform af juuttua, som synes vara 

 det ursprungligare och är det ojemförligt allmännast begag- 

 nade; och dessa intransitiver motsvaras af transitiverna ;'m<- 

 taa (juiidan) och juuttaa (juutan). Också är sammanhan- 

 get mellan juusto och juuda, antaget att detta sednare verk- 

 ligen funnits till, ändock ej möjligt att förklara ur språkets 

 ordbildningslagar, ty med ändeisen -sto kan, enligt dem, sub- 

 stantiver ej ailedas ur verber. Slutligen måste anmärkas, att 

 om juusto vore uppkommet af juokse^ är det omöjligt att 

 begripa, i hvilket förhållande la. vuosta.^ som likväl påtagli- 

 gen innehåller samma elementor som juusto., skulle stå till 

 detta. Svårigheterna här äro lika oöfvervinueliga som vid 

 .antagandet af öfvergången från juusto till skand. ttst. ost. 



