129 



något Ijudligt-onomatopoetiskt, såsom i sislniimuda verb, hvar- 

 med det ej kan vara beslägtadt. Och rätta förhållandet är, 

 att detta ord är afledt från hyönti ''"'liten och lätt partikel 

 (lumen hyöntejä)''^ Lönnr. och närmast från hyönne lätt och 

 tunn flisa, något flisartadt, hinnartadt ell. d. 



Under nås 746 — 749 stå i spetsen för h\ar sin artikel 

 orden: suppnun sammandraga, sepakko dragsnöre, supu 1. 

 suppn tilldraget, tillsnörpl tillstånd, och stippea tillsnörpt, 

 sammandragen. Att suppu är stamordet för suppnun och 

 siippea är oemotsägligt, och denna omständighet hade bordt 

 läggas till grund för ordenas ordnande. Angående skrifsät- 

 tet suppunn i stället för det regelrättare oeli allmännare 

 brukliga supp)uan anmärker jag i förbigående, att hr D. vid 

 detta slags verba contracta svnes (efte)' Euréns exempel?) 

 hysa en viss förkärlek för den fula karelska, i ett etyniolo- 

 giskt arl)ete alldeles oberättigade sammandragningen. Ordet 

 sepakho måste alldeles afskiljas från dessa ord, emedan det 

 är ett regelbundet derivat från ordet sepä (n:o 759). Detta 

 ord betyder ursprungligen hals, bröst, sedermera äfven fram- 

 delen ell. stäfven af en slilde. Med den sednare betydelsen 

 står den af sepakko ''dragre]) fästadt i framändan af släden'''' 

 (Lönnr.) i närmaste förbindelse. Betydelsen bröst, hals der- 

 einot framträder i verbet sepään omfamna, ^"'omhalsa''-, hvil- 

 ket verb hos hr D. föregår sf^jä, således äfven här deri\'atet 

 framom slamordel. 



Det ryskt-lettiska canori) (sapoy) litt. sopagm och lett. 

 säbaks, som betyder stöfvel, hafva alla finska folk från Öster- 

 sjön till Ob lånat från Letterna, resp. Ryssarne och i sina 

 språk införlifvat det i gestalter, hvilka föga afvika från ori- 

 ginalordel. Alla författare, som befattat sig med de finskt- 

 ugriska sj)råken och föranledts att omnämna detta lånord, 

 såsom Savvaitov, Hunfalvy, Miki,osich, Rogov och jag, hafva 

 ansett det för ett sådant. Sjelfva folken, åtminstone de ost- 

 finska, anse det äfven så: när man frågar en Ostjak efter 

 det ostjakiska namnet på canor^, förklarar han, att Ostja- 

 kerna nyttja detta ryska ord såsom namn på det främmande 

 fotplagget, och han nämner vid j^tterligare förfrågan ordet 



9 



