130 



sopek. Endast hr D. hyser en annan mening och antager 

 (n:o 763), att då ifrågavarande ord ej förekommer i andra in- 

 doeuropeiska språk än de lettoslaviska, dessa måste hafva 

 lånat det ur de finskt-ugriska. Jag har i det föregående an- 

 tjdt, något som ligger i öppen dag, att i hvarje språk, än 

 mera således i hvarje språkfamilj, finnas ord, hvilka hvarken 

 äro lånade eller anträffas i slägtspråken. Detta är äfven 

 fallet med det lettoslaviska sapog. Ur hr D:s antagande 

 framgår, att de finska folken nyttjat stöHar redan förr än de 

 gingo i sär, eftersom namnet är genomgående i deras språk. 

 Derefter lärde de redan då i byar och städer boende och 

 jordbrukande Ryssarne samt Letterna och Littauerna af de i 

 skogiga och sumpiga trakter boende Finnarne känna detta 

 fotplagg och upptogo äfven dess finska namn i sina språk. 

 Är detta sannolikt? Föga. Intet fotplagg är så olämpligt 

 på \'åra nordiska moras och i den djupa snön samt stränga 

 kölden om vintern som stöflarne. Detta intyga bland annat 

 herremän och andre, hvilka vanligen nyttja stöflar, men un- 

 der resor i den högre norden aflägga dem och, i synnerhet 

 om vintern, påtaga sådana fotplagg som infödingarne ])å stäl- 

 let nyttja. StöHar kunna dessutom ej förfärdigas af ren- el- 

 ler elghud, det enda material för fotplagg, som förekommer 

 i nämnda trakter. Och sådant som dessa trakter var i fordna 

 dagar, när de finska folken först gjorde liekantskap med 

 Ryssarne, nästan allt det hiiid, dessa folk innehade. De 

 hafva ej varit så enfaldiga som hr D. vill göra dem till, 

 neml. att hafva u[)pfunnit ett sådant fotplagg, som ej kunde 

 förfärdigas af lätt tillgängliga material, som är dyrt (äfven 

 der material förefinnes), emedan det erfordrar mycket mate- 

 rial och mycket arbete, i hvilket fukt och viita lätt intränga 

 (»ch som om vintern mycket illa emotstår kölden. Stöfveln 

 är ett fotplagg att gå med på gatorna i kultiverade länders 

 städer och byar, och äfven i dessa länder nyttjar allmogen 

 i hvardagslag bast- och triiskor samt andra dylika billigare 

 och för dess sysslor mera passande skodon. De högnordiske 

 folken deremot uppfunno fotplagg, hvilka äro oöfverträffiigt 

 väl afpassade efter klimatet och andra förhållnnden i deras 



