146 



beskaffenhet på det ställe, der den tagits. Med A. palUpes 

 öfverensstämmer äfven A. 2)ilosula, hvad beträffar sättet att 

 variera till färg, ehuru variationen här så att säga rör sig 

 inom trängre gränser, hvilket beror derpå att arten uppe- 

 håller sig mera uteslutande på vissa lokaler, stränder med 

 brungul gjttjegrund. Jag har ofvan nämnt några exempel 

 på arter, hvilkas olika varieteter visa en särskild adaption 

 efter jordmånen hos lokalen ''■■). Den nordamerikanske he- 

 mipterologen Uhler omnämner ytterliga par fall af mycket 

 intresse. Det ena afser en Geocoris, G. bullatus^ om hvil- 

 ken han (Bull. af Survey, III, N:o 2, p. 409) anför att de 

 mycket bleka varieteterna af denna art springa på den ljust 

 färgade sanden; de mörkare imitera kulören hos den mörka 

 sandiga lera, som bildats i fårorna efter snabbt rinnande 

 vårströmmar. Icke mindre instruktiv är en äfvenledes nord- 

 amerikansk Asopid, nemligeu Perillus claudiis Say, om 

 hvilkeu samma författare, 1. c, p. 398, förmäler att den före- 

 kommer i en blek och en mörk varietet. Den förra är all- 

 männast i vestra Colorado och han anser att denna bleka 

 varietet bättre skyddas genom dess öfverensstämmelse med 

 sandfärgen hos slätterna därstädes, på hvilka hon springer 

 omkring, samt förmodar att hon just derföre är talrikare pä 

 sådana platser. ""'De mörkare variteterna hafva en rikt röd 

 grundfärg och de svarta teckningarne äro ofta färgade med 

 violett och indigo. Dessa mörka varieteter blifva bättre 

 skyddade på den röda jord-ytan i de Triassiska regionerna 



*) En mycket varierande homoptev, Qicadula sex-notafa, visar 

 iilVen en betydlig förändring i färg efter olika lokaler. Den träffas 

 ofta vid gräsens rötter; den form, som förekommer vid rötterna af 

 Heleocharis etc. vid stränder, får vanligen en brun färg med ett iif- 

 verdrag af daggblått (se J. Sa hl berg, Öfvers. af Finl. Cicad. p. 250), 

 hvilket isynnerhet hos larver är särdeles tydligt, och den på bladen 

 af vattenvexter, t. ex. Potamogeton natans, lefvande C. cyane, är helt 

 och hållet blå, en färg som för öfrigt är ytterst sällsynt hos Hemip- 

 tera. Måhända föreligger här någon imitation efter vattnet. Från 

 Turkestan känna vi äfven en på samma sätt med daggblått öfverdra- 

 gcn art, nemligeu slägtet Maracanäa O s c h. (in litt.), hvilket fcir- 

 modligen äfven lefvcr på fuktiga ställen. 



