148 



m. fl. en helt och hållet eller till största delen »rön färg. 

 Jag har särskildt förvånat mig öfver huru noga denna färg 

 t, ex. hos genus Orthotylus lämpar sig i alla nyanser efter 

 de olika näringsplantornas. Under mina exkursioner i Skot- 

 land var jag i tillfälle att otaliga gånger i detta hänseende 

 jämföra den mättadt gröna färgen hos Orthotylus chloropte- 

 rus med den hos bladen af Sarrothamnus scoparius ; de ar- 

 ter, hvilka lefva på videbuskar hafva en mera glänsande 

 grön färg, t. ex. O. diapkanus, O. virens; men märkvärdi- 

 gast är dock färgen hos den på Chenopodiaceer förekom- 

 mande O. Jiavosparsus ; denna arts kulör är nemligen grön, 

 men hemelytra äro beströdda dels med genomskinliga fina 

 gulaktiga fläckar, dels med fläckar af en hvit, något silfver- 

 artad lätt afnötbar filtlik ludd, som i högsta grad imiterar 

 det mjöllika stoft, hvilket betäcker blad och stjelk t. ex. hos 

 Chenopodium album. På Chenopodiaceer i södra Ryssland 

 lefva andra arter med alldeles liknande färgteckning, t. ex. 

 O. Fieberi. 



Vi komma här in på en jämförelse emellan vissa vex- 

 ters egendomliga färg och de arters öfverhufvud, som lefva 

 på dem; och vi skola finna att dessa insekter, de må sedan 

 höra till i systematiskt hänseende äfven vidt åtskilda familjer, 

 likväl röja särskilda gemensamma drag i färg och teckning, 

 hvilka ända till den grad äro utmärkande, att en öfvad 

 hemipterolog redan endast på grund af dem något så när 

 kan sluta till djurets näringsplanta. Jag kan af egen erfa- 

 renhet intyga detta, emedan jag mången gång, vid åsynen 

 af vissa arter, frapperats af färglikheten med andra och deraf 

 dragit den slutsats att äfven dessa förra måste förekomma 

 på samma planta: och i sjelfva verket har denna slutledning 

 knappast någonsin kommit på skam. En sådan karakteri- 

 stik erbjuder färgen hos också till andra slägten hörande, 

 på Chenopodiaceer lefvande arter, t. ex. yttermera hos två 

 Capsider: Atomoscelis onustus och Solenoxyphus lepidus. 

 Lethierry och Puton anmärka äfven i en uppsats öfver 

 Biskra-traktens Hemiptera (^""Faunule de Biskra''\ se Annales 

 de la Soc. entom. de France, 1876, p. 14) att det förefinnes 



